Номер провадження: 33/813/619/23
Номер справи місцевого суду: 522/3948/23 
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пінькової К.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №089058 від 04.02.2023 року, ОСОБА_1 04.02.2023 року о 13 годині 25 хвилин, в м. Одеса, Привокзальна площа №2, керував транспортним засобом Dacia Logan, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зірниці очей, які не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №471070; №473677, чим порушив п.п.2.5 ПДР України.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.
Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в повному обсязі доведена, сумнівів у обґрунтованості складеного протоколу чи долучених до протоколу додатків у суду не має. Таким чином, в діях ОСОБА_1 встановлена наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння. Суд першої інстанції критично відносився до пояснень ОСОБА_1 щодо не визнання вини в скоєні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, так як з його пояснень вбачається, що останній намагається уникнути адміністративного стягнення, хоча вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №089058 від 04.02.2023 року; відеозаписом з місця події та іншими матеріалами справи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності подала апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що вважав, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Скаржник зазначав, що він надає послуги з перевезенням пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом. Відповідно договору суборенди автомобіля від 25.06.2022 р. та ліцензії від 23.10.2012р. транспортним засобом Dacia Logan, державний номер НОМЕР_1 скаржник займається перевезенням пасажирів. 3 лишня 2022 року і на даний момент працюю водієм таксі в ТОВ «Такси — Лідер». Характеристику Директора ТОВ «Таксі - Лідер» додаю до матеріалів справи. 04.02.2023 року о 13 годині 25 хвилин, в м. Одеса, Привокзальна площа № 2, лейтенант поліції ОСОБА_3 зупинив транспортним засобом Dacia Logan, державний номер НОМЕР_2 під керуванням скаржника, без пояснень причини зупинки транспортного засобу останнього, на прохання скаржника пояснити причини зупинки, скаржник зазначав, що йому було відмовлено. Під час спілкування працівникам поліції здалось, що в скаржника наявні ознаки наркотичного сп?яніння, а саме: звужені зірниці очей, які не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук (даний факт зафіксований протоколом) скаржником працівнику поліції був наданий на огляд висновок від 30.01.2023 про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп?яніння, яким ознаки сп?яніння не було виявлено, але даний висновок працівника поліції не влаштував (акт додається до апеляційної скарги). Співробітниками патрульної поліції скаржнику було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння у закладі охорони здоров?я у наркологічній лікарні. Прибувши до медичного закладу скаржник декілька разів намагався здати для аналізу сечу, проте в силу фізіологічних особливостей не зміг цього зробити. Інші зразки біологічного середовища скаржнику здати не пропонували. Після кількох невдалих спроб здати аналізи сечі лікар не надав будь-якого акту чи висновку про стан сп`яніння скаржника, проте співробітниками патрульної поліції стосовно останнього складений протокол про адміністративне правопорушення від 04.02.2023 року за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на проведення медичного огляду водія на визначення наркотичного сп`яніння. 10.02.2023 року скаржник ще раз пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп?яніння у закладі охорони здоров?я у наркологічній лікарні, яким ознаки сп?яніння не виявлено. (даний акт додається до апеляційної скарги). Протокол складений одноособово та з припущенням лейтенантом ОСОБА_3 , будь- яких пояснень, свідчень свідків, які б могли підтвердити, що стан скаржника мав ознаки наркотичного сп?яніння не містить. Звертав увагу суду, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 089058 за порушення вимог 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, будь-яких інших Правил дорожнього руху на думку скаржника не порушено і про причину зупинки автотранспортного засобу, як він зазначає не був повідомлений. На думку скаржника Поліцейський зобов?язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, що в даному випадку є порушенням норми закону. Але суд першої інстанції не прийняв до уваги мої усні пояснення щодо даного питання. Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Щодо даного питання звертав увагу суду на те, що судом першої інстанції помилково надано правову оцінку щодо його відмови від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп?яніння. В судовому засіданні скаржником були надані усні пояснення, що скаржник не відмовлявся від проходження медичного огляду та прибувши до медичного закладу декілька разів намагався здати для аналізу сечу, проте в силу фізіологічних особливостей не зміг цього зробити (даний факт також зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення), але судом вони були проігноровані. На думку скаржника, медичний заклад порушив мої права на отримання акту медичного огляду, так як він взагалі не був складений, а працівниками поліції про це не було зазначено в протоколі. Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МО3 України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. На думку скаржника огляд особи на стан наркотичного сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, відбувається виключно у медичному закладі, а не поліцейським на місці зупинки. Порядок огляду водія на стан наркотичного сп?яніння врегульований розділом III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння від 09 листопада 2015 року. Згідно п.п.3-4 розділу III цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров?я щодо виявлення стану сп?яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров?я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп?яніння в обстежуваної особи. Згідно п.л.7-8 розділу III цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов?язкове, а метою такого лабораторного дослідження є виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп?яніння. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів (п. 10 розділу III Інструкції). Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.п.12-13 розділу III Інструкції). За результатами огляду на стан сп?яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15 розділу III Інструкції). Відповідно до положень п.22 розділу III вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп?яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Обов?язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Звертав увагу суду на те, що предметом лабораторного дослідження може бути не тільки сеча, а й слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. також кров (п.п. 12-13 розділу III Інструкції) Інші зразки біологічного середовища мені здати не пропонували. Таким чином огляд на стан наркотичного сп?яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння від 09 листопада 2015 року. Зокрема порушено п.п.7-8 розділу Ш Інструкції, яка вказує на обов?язковість проведення лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп?яніння, а тому відповідно до приписів п.22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп?яніння вважаються недійсними.

Явка в судове засідання
Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №089058 від 04.02.2023 року, ОСОБА_1 04.02.2023 року о 13 годині 25 хвилин, в м. Одеса, Привокзальна площа №2, керував транспортним засобом Dacia Logan, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зірниці очей, які не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №471070; №473677, чим порушив п.п.2.5 ПДР України.
Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до наданих суду першої інстанції заперечень ОСОБА_1 , яким судом дана належна та аргументована оцінка, цих правильних висновків не спростовують.
Судом першої вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
У відповідності до змісту статті 266 КупАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду – огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 089058 від 04.02.2023 року;
- відеозаписами правопорушення із нагрудних портативних реєстраторів працівника поліції № 471070, 473677, долученим до матеріалів адміністративної справи.
Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважав їх належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилася.
При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як її покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 .. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що поліцейським було порушено порядок складення адміністративних матеріалів стосовно скаржника, доводами самої апеляційної скарги спростовується, в якій ОСОБА_1 сам підтверджує свою відмову у надані зразків сечі для аналізу на стан сп`яніння.
Натомість, для наявності складу такого адміністративного правопорушення достатнім є саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тощо. Вказане кореспондується із визначеним п. 2.5. Правил дорожнього руху обов`язком такої особи на вимогу поліцейського пройти вказаний огляд безумовно, і жодним чином не пов`язане із наявністю або відсутністю будь-яких зовнішніх ознак у водія.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.
Доводи скаржника, що він не може надати зразки сечі для проведення аналізу, через не змогу чи фізіологічні особливості, відповідно судом сприймається критично, так як викладений на підставі припущень не обґрунтованими належними, допустимими, об`єктивними доказами і в такому випадку сприймається як відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Доводи скаржника стосовно отриманих ним 10 лютого 2023 року, проведений 07 лютого 2023 року, медичнй висновок на стан сп`яніння не може бути прийнятий апеляційним судом, так як порушує вимоги п.9 розд. ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, а саме те, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Тобто проведення такого огляду на стан сп`яніння після спливу двох годин після зупинки поліцейськими є неналежними доказами у справі, так як такий висновок складений 10 лютого 2023 року та проведений 07 лютого 2023 року, а саме на третю добу після встановлення факту адміністративного прапорушення не має об`єктивного підтвердження стану сп`яніння ОСОБА_1 на момент його зупинки працівниками поліції 04 лютого 2023 року. До того ж слід додати, що такий висновок не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції, так як ОСОБА_1 такий висновок до розгляду судом першої інстанції такий висновок не надавався.
Доводи апелянта про те, що відеозапис є недостовірним доказом є припущенням так як ОСОБА_1 не було заявлено клопотань про проведення досліджень відеозапису.
Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.
Крім цього у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17, зазначено, що при винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції. Суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. КАС/ВС вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.
Апеляційному суду ОСОБА_1 клопотань щодо допиту свідків, отримання інших доказів не заявлено, тому суд апеляційної інстанції приходить наступного.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КуПАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 18 квітня 2023 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький