УХВАЛА

10 травня 2023 року 
м. Київ 
справа № 460/14074/21
адміністративне провадження № К/990/15269/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мороз Л.Л. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі №460/14074/21 за позовом Комунального підприємства «Вега-Плюс» до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання незаконним та скасування припису,
УСТАНОВИВ:
У 2022 році Комунальне підприємство «Вега-Плюс» (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області, яке у подальшому було замінено на Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (далі - відповідач), у якому просило:
-  визнати незаконним та скасувати припис від 14.04.2021 №248П/04-10/248А про усунення виявлених порушень.
Суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 позов задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2023 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково:
-  рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №460/14074/21 скасовано та ухвалено постанову, якою позов задоволено частково:
-  визнано протиправним та скасовано припис відповідача від 14.04.2021 №248П/04-10/248А у частині зобов`язання начальника комунального підприємства «Вега-Плюс» Андрушака Віктора Зіновійовича усунути порушення частин 1 та 2 статті 115 Кодексу законів про працю України (пункт 1) та порушення частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України (пункт 2);
-  у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив її у касаційному порядку.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Су, дійшов такого висновку.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1)  якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)  якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)  якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)  якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Із системного аналізу статті 129 Конституції України, статей 328, 330, 353 КАС України, можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Вирішуючи питання про відкриття провадження, Суд зазначає таке.
Як на підставу касаційного оскарження, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховані висновки Верховного Суду викладені у постановах від 27.02.2018 у справі №808/6079/14 та від 24.01.2019 у справі №592/5576/17. Зокрема зазначив, що у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №592/5576/17, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також зазначив, що у постанові Верховного Суду України від 27.02.2018 у справі №808/6079/14 зазначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Надаючи належну оцінку посиланням скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, Суд зазначає таке.
Так, предметом розгляду справи №460/14074/21 є визнання незаконним та скасування припису за результатами проведеної перевірки підприємства з питань дотримання трудового законодавства, тоді як у справах на які посилається скаржник у касаційній скарзі, предметом розгляду справи №592/5576/17 було визнання протиправною та скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а у справі №808/6079/14 предметом розгляду було визнання протиправними дій податкового органу щодо проведення коригувань показників податкової звітності до податкової декларації та зобов`язання відновити такі показники.
Таким чином, посилання скаржника на неврахування висновків Верховного Суду викладених у постановах від 27.02.2018 у справі №808/6079/14 та від 24.01.2019 у справі №592/5576/17 до уваги не приймаються з огляду на їх неподібність.
Крім того, Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Указаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 та від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16.
Отже, оскільки у справах на, які посилається скаржник, інші обставини, внаслідок, яких виникли спірні правовідносини, Суд відхиляє указані посилання та не приймає їх до уваги.
Інших обґрунтованих підстав передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржником не зазначено.
Згідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
За приписами частини першої статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, зокрема, не наведено доводів, які є підставами для відкриття касаційного провадження, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, згідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі №460/14074/21 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржникові надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не оскаржується.

Суддя	Л.Л. Мороз