ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/11344/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Суховарова А.В.,     
  
           розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022  (суддя Калашник Ю.В.) за позовом  ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,- 
в с т а н о в и В:
 
  У листопаді 2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування при нарахуванні пенсії позивачу довідок, що підтверджують стаж його роботи, який дає право на призначення пенсії, а саме: довідку військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 за період служби з 05.04.2015 по 29.04.2016; довідку військової частини НОМЕР_2 № 717 від 20 08.2020 за період служби з 16.06.2016 по 19.03.2017; довідку приватного підприємства “Агенція Метре” від 01.04.2021 за період роботи з 15.07.1994 по 22.11.1995 та 05.02.1997 по 24.11.1999; зобов`язати відповідача врахувати при визначенні стажу роботи позивачу, який дає право на призначення пенсії довідку військової частини НОМЕР_3 № 856 від 08.07.2020 за період служби з 05.04.2015 по 29.04.2016, довідку військової частини НОМЕР_2 № 717 від 20 08.2020 за період служби з 16.06.2016 по 19.03.2017; довідку приватного підприємства “Агенція Мегре” від 01.04.2021 за період роботи з 15.07.1994 по 22.11.1995 та 05.02.1997 по 24.11.1999, та з урахуванням стажу роботи, який підтверджується вищезазначеними довідками провести перерахунок пенсії за віком, яка належить позивачу з моменту подання ним відповідних документів до органів Пенсійного фонду України, тобто з 03.03.2021.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022 адміністративний позов задоволено.
 Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що записи трудової книжки здійснений всупереч вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 03.03.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, як учасник бойових дій (АТО) відповідно до ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування при призначенні пенсії за віком довідки військової частини НОМЕР_3 № 856 від 08.07.2020 за період служби з 05.04.2015 по 29.04.2016; довідки військової частини НОМЕР_2 № 717 від 20 08.2020 за період служби з 16.06.2016 по 19.03.2017; довідки приватного підприємства “Агенція Метре” від 01.04.2021 за період роботи з 15.07.1994 по 22.11.1995 та 05.02.1997 по 24.11.1999, які підтверджують відповідний стаж роботи, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та звертає увагу на наступне.
Статтею 46 Конституції України  встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно ч.1  ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом 1 ч.4  ст.24 Закону №1058  передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1  ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до п.«з» ч.3  ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1, п.2, п.3  постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р.  Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній  (далі  Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж  встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, враховуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.
Як вбачається з матеріалів справи,  згідно з офіційними відомостями, які містяться на сайті Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), міститься запис про припинення юридичної особи – Приватного підприємство “Агентство Мегре” від 01.07.2008, номер запису: 11031170005020725, підстава: судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 23.04.2008 № 19/222/07 Господарський суд Запорізької області, дата набрання чинності: 23.04.2008.
Таким чином, спірні періоди роботи з 15.07.1994 по 22.11.1995 та з 05.02.1997 по 24.11.1999 у приватному підприємстві “Агенція Метре” мають бути зараховані позивачу до загального страхового стажу, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника (позивача).
Крім  того, позивачем під час звернення до Пенсійного фонду було надано довідку, яка видана ВЧ НОМЕР_4 №   856 від 08.07.2020 в якій зазначено, що позивач проходив службу у ВЧ НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) з 05.04.2015 по 29.04.2016, період у військовій частині зарахований до страхового стажу ЄСВ нарахований та сплачений у повному обсязі. 
Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванні заробітної плати на конкретну посаду, яку позивач займав у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
Керуючись ст. ст.  315,  316,  321,  322 КАС України, суд, -
                                                     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області -залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022  - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров