РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 569/10704/22
Провадження № 22-ц/4815/601/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)Вейтас І.В., 
суддів: Ковальчук Н.М., 
Хилевича С.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Грабовського Віталія Анатолійовича, який діє від імені  ОСОБА_1 ,на рішення Рівненського міського суду Рівненської областівід 29 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Панас О.В., повне судове рішення складено 05 квітня 2023 року,у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог вказуває, що з 30 червня 2020 року вона є власником нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . 28 вересня 2016 року Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» за актом приймання-передачі та оцінки активів передала нежитлову будівлю адміністративного будинку (літ. А-4), загальною площею 1 512 кв.м., що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим державним реєстратором, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. 10 грудня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 17944960 від 12 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності на вказане майно за Білдінг Енд Файненс ЛТД. 
20 грудня 2016 року між Білдінг Енд Файненс ЛТД (надалі Установник управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (надалі Управитель) укладено договір управління майном, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрований в реєстрі за №1570, за умовами якого Установник управління передав Управителю наступне нерухоме майно: будівля, нежитлова будівля, адміністративний будинок (літ. А-4), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 353458856101 в управління на строк десять років, а Управитель здійснює управління цим майном виключно в інтересах Установника управління або названої ним особи (вигодонабувача).                         
У подальшому, внаслідок поділу та відчуження Білдінг Енд Файненс ЛТД вищезазначеної будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , її власником з червня 2017 року була Міжнародна господарська компанія Юнайтед Консалт ЛТД.                                                        
09 червня 2017 року між ОСОБА_3 та Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД укладено Договори іпотеки, зареєстровані в реєстрі за №757, 751, 753, 755, 749 і посвідчені 09 червня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикинім В.І., відповідно до яких з метою забезпечення зобов`язань, що виникли з договорів позики, в іпотеку було передано нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 . Відповідні іпотеки зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.                
05 лютого 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 укладено Договори про передачу прав за договором іпотеки, посвідченим 09 червня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим №751, №753, які посвідчені приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстровані в реєстрі за №60, №62.                                                        
На підставі договорів про передачу прав №60, №62 ОСОБА_1 була зареєстрована іпотекодержателем за Договорами іпотеки №751, №753.                                                        
06 лютого 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 , укладено Договори про передачу прав за договором іпотеки, посвідченим 09 червня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим №749, №755, №757, які посвідчені приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстровані в реєстрі за №70, №67, №65.                                                        
На підставі договорів про передачу прав №70, №67, №65 ОСОБА_1 була зареєстрована іпотекодержателем за Договорами іпотеки №751, №753.
Відтак, ОСОБА_1 стала іпотекодержателем за Договором іпотеки від 09 червня 2017 року №751, №753 з 05 лютого 2020 року, а за Договорами іпотеки від 09 червня 2017 року №749, 755, 757 з 06 лютого 2020 року.        
Згідно п. 1.5. Договору управління №1570 від 20 грудня 2016 року у разі переходу права власності на майно, що є предметом цього договору, від установника управління до іншої особи договір про управління не припиняється, крім випадків коли право власності на майно переходить внаслідок звернення на нього стягнення.
У зв`язку із набуттям Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД у червні 2017 року права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , відповідна компанія стала замість Білдінг Енд файненс ЛТД установником управління за Договором управління №1570 від 20 грудня 2016 року.                
08 травня 2020 року між Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» укладено Договір про внесення змін до Договору управління майном, посвідченого 20 грудня 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим №1570, відповідно до якого, серед іншого, внесено зміни до Договору управління, виклавши п.2.4.2., яким передбачалися права управителя, в наступній редакції: «Укладати будь-які договори, угоди та правочини лише після отримання попередньої письмової згоди Установника управління, необхідні для утримання, обслуговування та його управління, в тому числі на надання комунальних послуг. Управитель не являється довірчим власником майна, яке передане в управління». 
Відповідно до п. 2.4.4., в редакції Договору від 08 травня 2020 року про внесення змін до Договору управління майном, посвідченого 20 грудня 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим №1570, передбачено, що Управитель має право укладати договори про передачу майна (його частини) в найм (оренду) лише після отримання попередньої письмової згоди Установника управління.                                                        
Крім чого, п. 5.1. договору управління викладено в наступній редакції: «5.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 41 місяця до 20 травня 2020 року».                        
Відповідні зміни щодо строку дії Договору управління №1570 від 20 грудня 2016 року внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
29 травня 2020 року Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД зроблено заяву про припинення Договору управління №1570 від 20 грудня 2016 року у зв`язку із закінченням його строку, що стало підставою для його припинення.
Тобто, на даний час ТОВ «Рівнеагробуд» не має будь-якого юридичного та фактичного відношення до нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , оскільки Договір управління №1570 від 20 грудня 2016 року, на підставі якого дане товариство було Управителем вказаного майна, припинений.                
Надалі, у зв`язку з невиконанням  ОСОБА_5  своїх зобов`язань про повернення коштів за Договором позики від 01 лютого 2017 року, від 10 лютого 2017 року, від 01 березня 2017 року, від 01 квітня 2017 року та від 01 травня 2017 року, ОСОБА_1 звернула стягнення на предмет іпотеки, вказані в Договорах іпотеки від 09 червня 2017 року №749, 751, 753, 755, 757 шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (п`ять об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ) в рамках виконання забезпечення виконання зобов`язання (договорів позики.
31 грудня 2020 року між фізичною особою ОСОБА_2 (Суборендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Орендар) був укладений договір № 32/20 оперативної суборенди приміщення (надалі - Договір).                                                        
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору Орендар згідно з умовами даного Договору передає, а Суборендар приймає, у строкове платне користування (суборенду) частину нежитлового приміщення площею 15,7 кв.м., поверх – другий, №8 (надалі - Приміщення), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1.3. Договору Приміщення знаходиться у володінні та користуванні Орендаря на підставі Договору оренди від 10.09.2018 року, укладеного з Управителем приміщення Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (надалі іменується «Орендодавець»).        
Згідно з пунктом 4.1. Договору він вступає в дію з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.                
У відповідності до п. 5.2. Договору Суборендарем сплачується суборендна плата за користування приміщенням з розрахунку 70,00 грн. за 1 кв.м.. Всього 1099,00 грн. в місяць з урахуванням комунальних послуг (крім електроенергії). Позивач стверджує, що договір № 32/20 оперативної суборенди приміщення від 31.12.2020 року є нікчемним з наступних підстав.                        
ОСОБА_1 , дізнавшись про користування ОСОБА_2 її власністю по АДРЕСА_1 на підставі договору, укладеного із ТОВ «Приват Євробуд», звернулася з позовом про виселення відповідача із зайнятого приміщення.
В процесі розгляду вказаної позовної заяви стало відомо, що Договір № 32/20 від 31.12.2020 року був розірваний з 26 липня 2021 року, і майно, що було об`єктом суборенди передано 26.07.2021 року за актом приймання-передачі приміщення для ТОВ «Приват Євробуд».                                        
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12.01.2022 року у справі №569/15062/21 закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» про виселення з нежитлового приміщення.                
На думку позивача договір оренди, укладений 10.09.2018 року між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд», так і договір № 32/20 оперативної суборенди приміщення, укладений 31.12.2020 року між ТОВ «Приват Євробуд» та ОСОБА_2 є нікчемними, з таких підстав.                                
Пунктом 1.8. Договором оренди від 10.09.2018 року укладеного між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд» зазначено, що на виконання ч. 2 ст. 769 Цивільного кодексу України Орендодавець повідомляє, що предмет договору оренди передано в іпотеку громадянці України ОСОБА_3 . Сторони вважають себе зобов`язаними беззаперечно виконувати обов`язкові умови договору оренди на вимогу ОСОБА_3 .
Водночас, в пункті 1.8. Договору суборенди зазначено, що Орендар підтверджує те, що: приміщення знаходиться в технічному справному та належному експлуатаційному стані, усі інженерні комунікації та обладнання приміщення перебувають в робочому стані та функціонують належним чином, приміщення нікому не відчужені, не перебувають у заставі (зокрема в податковій), не перебувають під арештом, не є предметом судових спорів між Власником і будь-якою третьою особою, не передано в суборенду/піднайм третім особам, нікому не подароване, в будь-якому іншому обтяжені не перебувають, з боку третіх осіб відсутні претензії, що можуть вплинути на право суборенди Суборендарем даного приміщення.                                                
Тобто, ТОВ «Приват Євробуд» був обізнаний, що майно яке передається в суборенду обтяжене іпотекою, однак у договорах з суборендарями зазначив, що приміщення не перебувають у заставі, не перебувають під арештом, не є предметом судових спорів між Власником і будь-якою третьою особою, в будь-якому іншому обтяжені не перебувають, з боку третіх осіб відсутні претензії, що можуть вплинути на право суборенди Суборендарем даного приміщення.                                                        
Відповідно до пункту 2.2. Договору оренди від 10.09.2018 року укладеного між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд», цей договір укладений на 1095 календарних днів, набирає чинності з моменту його підписання і діє до «08» вересня 2021 року, водночас Договір №32/20 оперативної суборенди приміщення, укладений з Відповідачем до «31» грудня 2021 року, що суперечить частині 2 статті 774 Цивільного кодексу України в якій вказано, що строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.                        
Згідно п.п. 4.2.3. Договорів іпотеки №757, 751, 753, 755, 749, що укладені 09.06.2017 року між ОСОБА_3 та Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД (Іпотекодавець), Іпотекодавець має право виключно за згодою Іпотекодержателя відчужувати Предмет іпотеки, передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.                                                
З огляду на вищезазначене, ні попередній Іпотекодержатель ( ОСОБА_3 ), ні позивач - ніколи не надавали згоди на передачу в оренду для ТОВ «Приват Євробуд» переданих в іпотеку приміщень по АДРЕСА_1 .
Вважає, що відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відтак, ОСОБА_2 збагатилася на розмір орендної плати, яка не була сплачена ОСОБА_1 , як власнику приміщення по АДРЕСА_1 , що використовувалося в період з 01.01.2021 року по 26.07.2021 року. Загальний розмір безпідставно набутого майна набувача за користування чужим майном становить 7515 гривень 74 копійки. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 7515 гривень 74 копійки покликаючись на положення статті 1212 ЦК України. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 березня 2023 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштіввідмовлено. 
Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 1212 ЦК України, на підставі якої заявлено позов, і яка передбачає, що особа, котра набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана потерпілому повернути це майно, та обґрунтоване належними, достатніми, достовірними доказами на підтвердження того, що  ОСОБА_2 діяла добросовісно, сплачуючи орендну плату відповідно до договору № 32/20 від 31.12.2020 року, укладеного між нею та ТОВ "Приват Євробуд", однак після того, як дізналася, що договір оренди, укладений 10.09.2018 року між ТОВ "Приват Євробуд" та ТОВ "Рівнеагробуд", за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 , без згоди Іпотекодержателя, припинила сплачувати кошти та відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 30.06.2021 року здала нежитлове приміщення, а тому висновки позивача щодо збагачення відповідача на розмір орендної плати, яка не була сплачена ОСОБА_1 , як власнику приміщення по АДРЕСА_1 , що використовувалося в період з 01.01.2021 року по 26.07.2021 року, а була сплачена згідно довідки від 17.01.2023 року, виданої директором ТОВ "Приват Євробуд" щодо сплати ОСОБА_2 7515 гривень 74 копійки на користь ТОВ "Приват Євробуд", є безпідставними.                

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 – адвокат Грабовський Віталій Анатолійович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає про нікчемність договору оренди, укладеного 10.09.2018 року між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд» та пояснює, що обставини нікчемності цього правочину встановлені рішенням Господарського суду Рівненської області від 28.09.2021 року у справі №918/618/21 та постановою Рівненського апеляційного суду від 30.11.2021 року у справі № 569/9228/21. Покликається на положення ч. 1 ст. 216 ЦК України, тлумачення якої свідчить, що недійний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав би створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані із його недійсністю. З цих підстав вважає, що договір суборенди № 32/20 від 31.12.2020 року також є нікчемним, оскільки укладений на підставі нікчемного договору оренди від 10.09.2018 року, а відтак ТОВ «Приват Євробуд» не мав законних підстав розпоряджатися майном позивача та передавати його в суборенду ОСОБА_2 . Стверджує, що відповідач користувалася спірним приміщенням в період з 01.01.2021 року по 26.07.2021 року без достатньої правової підстави з огляду на нікчемність договору суборенди, а тому за цей період повинен сплатити орендну плату. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про задоволення позву в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30 червня 2020 року є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 липня 2020 року №215088897, №215098891, №215118245, №215132953, №215144362.
10 вересня 2018 року між ТОВ «Приват Євробуд» (Орендар) та ТОВ «Рівнеагробуд» (Орендодавець) був укладений договір оренди, за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 .
31 грудня 2020 року між  ОСОБА_2 (Суборендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Орендар) був укладений договір № 32/20 оперативної суборенди приміщення. 
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору Орендар згідно з умовами даного Договору передає, а Суборендар приймає, у строкове платне користування (суборенду) частину нежитлового приміщення площею 15,7 м. кв., поверх другий, офіс № 8 (надалі - Приміщення), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом 1.3. Договору передбачено, що Приміщення знаходиться у володінні та користуванні Орендаря на підставі Договору оренди від 10.09.2018 року, укладеного з Управителем приміщення Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнеагробуд" (надалі іменується "Орендодавець").                                
Згідно з пунктом 4.1. Договору він вступає в дію з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року. 
     
Як встановлено судом, Договір оренди, укладений 10.09.2018 року між ТОВ «Приват Євробуд» (Орендар) та ТОВ «Рівнеагробуд» (Орендодавець), за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 , було укладено без згоди Іпотекодержателя, про що відповідачу не було відомо.
Згідно п.1.8 ч.1 Договору № 32/20 оперативної суборенди приміщення від 31 грудня 2020 року, «приміщення нікому не відчужене, не перебуває у заставі (зокрема в податковій), не перебуває під арештом, не є предметом судових спорів між Власником і будь-якою третьою особою, не передано в суборенду/піднайм третім особам, нікому не подароване, в будь-якому іншому обтяженні не перебуває, з боку третіх осіб відсутні претензії, що можуть вплинути на право суборенди Суборендарем даного Приміщення».
В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачу було відомо, що передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 відбувалася без згоди Іпотекодержателя, а тому суд дійшов висновку, що при укладенні договору № 32/20 оперативної суборенди приміщення від 31 грудня 2020 року відповідач діяв добросовісно.
В подальшому відповідачу стало відомо про наявність заперечень власника щодо продовження використання суборендарями нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , тому 26 липня 2021 року було підписано акт приймання-передачі приміщення. 

Згідно акту приймання-передачі приміщення від 26.07.2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" в особі директора Федорчука Віталія Богдановича, який діє на підставі Статуту, надалі - Орендар, та ОСОБА_2 , надалі Суборендар з другої сторони (надалі разом - "Сторони", а кожна окремо -"Сторона") на підставі Договору оперативної суборенди приміщення № 32/20 від 31 грудня 2020 року, склали цей акт передачі приміщення про наступне: 
Відповідно до Договору, Орендар приймає, а Суборендар здає нежитлове приміщення, загальною площею 15,7 м.кв. (надалі - "Приміщення"), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Зауваження до стану Приміщення та інші особливі умови немає.                                
Суборендар також передає, а Орендар приймає ключі від усіх дверей у Приміщенні в кількості Дві та весь необхідний доступ до мереж та комунікацій в Приміщенні.
Разом з приміщенням Суборендар передає, а Орендар приймає наступне майно...
Сторони не мають жодних інших взаємних претензій у зв`язку з передачею Приміщення за Актом приймання-передачі приміщення.
Цей Акт приймання-передачі приміщення становить невід`ємну частину Договору.
Цей Акт приймання-передачі Приміщення підписано уповноваженими представниками Сторін у дату, яка першою вказана вище.                                                                                

Договір оперативної суборенди № 32/20 від 31.12.2020 року, який укладений на підставі договору оренди, не тягне правових наслідків, про що підтверджує в тому числі акт приймання-передачі приміщення від 26 липня 2021 року. Згідно акту приймання-передачі приміщення від 26.07.2021 року суборендарем даного приміщення відповідач не являється, зобов`язань перед позивачем не несе, перешкод в користуванні майном не вчиняє.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що відповідач без достатньої правової підстави користувалася спірним приміщенням в період з 01.01.2021 року по 26.07.2021 року, а відтак вона як власник цього приміщення має право на підставі ст. 1212 ЦК України на стягнення коштів, за рахунок несплати яких в якості орендної плати збагатилася відповідач. 
Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
 Системний аналіз положень ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 177, ч.1 ст. 202, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна.  Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.
Обов`язковою умовою застосування даної статті 1212 ЦК України є набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося. 
Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають   у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Як встановлено судом, відповідачем майно було набуте відповідно до договору оперативної суборенди № 32/20 від 31 грудня 2020 року. 
       
Пункт 1.3. договору суборенди № 32/20 від 31 грудня 2020 року зазначає, що "приміщення знаходиться у володінні та користуванні Орендаря на підставі договору оренди від 10.09.2018 року, укладеного з Управителем приміщення Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнеагробуд" (Орендодавець). 
З аналізу норм ст. 761, 774 ЦК України випливає, що договір суборенди (піднайму) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму). 
Відповідно п. 5.2. договору оперативної суборенди № 32/20 від 31 грудня 2020 року «Суборендарем, сплачується суборендна плата за користування приміщенням з розрахунку 70,00. грн. за 1 кв.м.. Всього 1099,00 грн. в місяць з урахуванням комунальних послуг (крім електроенергії)». 
Відповідно до п. 5 акту приймання-передачі приміщення від 26 липня 2021 року "Сторони не мають жодних інших взаємних претензій у зв`язку з передачею приміщення за актом приймання-передачі", вказане також підтверджується довідкою вих. № 17/01/2023 від 17 січня 2023 року, виданою ОСОБА_2 , про те, що заборгованість перед ТОВ "Приват Євробут" за період з 01.01.2021 року по 26.07.2021 року по договору № 32/20 від 31 грудня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Приват Євробут" відсутня. 
Виходячи з вищезазначеного, між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" був укладений договір оперативної суборенди приміщення № 32/20 від 31 грудня 2020 року та відповідачем вчасно та у повному обсязі сплачувались кошти за орендну плату, отже відповідач є добросовісним суборендарем, який виконував свої обов`язки та за зверненням (листом-вимогою) власника звільнила приміщення, що свідчить про її добросовісну поведінку, яка не була направлена на шкоду правам та інтересам позивача. 
Встановлені обставини справи, наявні матеріали, беручи до увагу поведінку сторін договору, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України. Суд враховує, що відповідач  ОСОБА_2 діяла добросовісно, сплачуючи орендну плату згідно договору № 32/20 від 31.12.2020 року, укладеного між нею та ТОВ «Приват Євробуд», а дізнавшись про укладення 10.09.2018 року ТОВ «Приват Євробуд» та ТОВ «Рівнеагробуд», за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 , без згоди іпотекодержателя, здала нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі, а тому відсутні підстави вважати, що з боку відповідача мало місце збагачення на суму орендної плати в період з 01.01.2021 року по 26.07.2021 року. 
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази надані сторонами, дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Грабовського Віталія Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської областівід 29 березня 2023 рокузалишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                         І. В. Вейтас

Судді:                                                                 Н. М. Ковальчук

                С. В. Хилевич