РІШЕННЯ
Іменем України

01 травня 2023 року 
м. Київ

справа №990/29/23
адміністративне провадження № П/990/29/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Загороднюка А.Г.,  Губської  О.А.,  Соколова В.М., 

за участю секретаря судового засідання                       Мамчич Р.В.,

учасники справи:

позивач                                                            ОСОБА_1 ,
представник відповідача                           Белінська О.В.,    

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання рішення протиправним та не чинним повністю,

УСТАНОВИВ:
І. ПРОЦЕДУРА
1.          У лютому 2023 року ОСОБА_1 (надалі також - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (надалі також - Відповідач, ВРП), в якому просить визнати протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23 про позбавлення позивача статусу судді у відставці.
2.          В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність та незаконність оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя, яким позбавлено його статусу судді у відставці. 
3.          Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року даний позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали.
4.          03 березня 2023 року позивачем подано заяву про усунення зазначених в ухвалі суду недоліків. 
5.          Ухвалою Верховного Суду від 08 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання рішення протиправним та не чинним повністю та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 03 квітня 2023 року на 14 год. 30 хв.
6.          17 березня 2023 року від позивача до Верховного Суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач у відповідності до статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України просив:
- визнати протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23 про позбавлення позивача статусу судді у відставці;
- поновити його в статусі судді у відставці в зв`язку з незаконним рішенням Вищої ради правосуддя;
- копію рішення Касаційного адміністративного суду направити до Пенсійного фонду України, який забезпечує виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, для поновлення виплати йому щомісячного грошового утримання судді у відставці з 02 лютого 2023 року, наполягаючи на тому, що останні дві вимоги є похідними від першої.
7.          В судовому засіданні 03 квітня 2023 року протокольною ухвалою задоволено заяву позивача від 17 березня 2023 року про збільшення позовних вимог.
8.          У поданому відзиві на позовну заяву Вища рада правосуддя просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначив, що відставка судді ОСОБА_1 , підставою для якої було рішення Вищої ради правосуддя від 17 березня 2020 року №789/0/15-20, підлягала припиненню у зв`язку з набранням законної сили вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року стосовно нього за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 368 КК України (в редакції Закону України від 11 червня 2009 року №1508-VI, чинного на час вчинення злочину)
ІІ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ І ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
9.           ОСОБА_1 з квітня 1984 року працював народним суддею Ківерцівського районного народного суду Волинської області (Ківерцівського районного суду Волинської області), Постановою Верховної Ради України від 23 березня 2000 року № 1570-ІІІ обраний безстроково суддею Ківерцівського районного суду Волинської області.
10.          Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 березня 2020 року № 789/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ківерцівського районного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
11.          В свою чергу, 27 вересня 2013 року стосовно ОСОБА_1 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013020000000111, за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) та частиною другою статті 375 Кримінального кодексу України.
12.          У подальшому вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_1 засуджено за частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 11 червня 2009 року № 1508-VI, чинного на час вчинення злочину) за одержання 23 червня 2010 року хабаря у розмірі 3500 гривень (далі - справа № 158/803/14-к).
13.          Вказаним вироком ОСОБА_1 за двома іншими епізодами - за частиною другою статті 368 та частиною другою статті 375 Кримінального кодексу України - виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу цих кримінальних правопорушень.
14.          Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року зазначений вирок залишено без змін.
15.          Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 5 березня 2019 року, прийнятою з окремою думкою судді Бущенка А.П., ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року скасовано та призначено новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
16.          Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року задоволено подання Рівненського апеляційного суду. Матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 368, частиною другою статті 375 Кримінального кодексу України, направлено на розгляд до Тернопільського апеляційного суду.
17.          Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 11 червня 2009 року № 1508-УІ), а саме в одержанні 23 червня 2010 року хабаря у розмірі 3500 гривень, скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримати
18.          У частині виправдання ОСОБА_1 за двома епізодами - за частиною другою статті 368, за частиною другою статті 375 Кримінального кодексу України - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цих кримінальних правопорушень вирок залишено без змін.
19.          Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13 січня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 .
20.          Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2020 року закінчено підготовку матеріалів кримінального провадження до касаційного розгляду, касаційний розгляд скарги прокурора призначено на 8 квітня 2020 року.
21.          Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10 червня 2020 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задоволено частково.
22.          Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року в частині скасування вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо визнання ОСОБА_1 винним за частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 11 червня 2009 року № 1508-УІ) за епізодом одержання 23 червня 2010 року хабаря від ОСОБА_2 та закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати скасовано і призначено новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
23.          В іншій частині судове рішення залишено без змін.
24.          Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Волинської області Шумика О.Б. залишено без задоволення.
25.          Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника Столярука В.В. задоволено частково.
26.          Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року в частині визнання ОСОБА_1 винним за частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 11 червня 2009 року № 1508-VI) за епізодом одержання ним 23 червня 2010 року хабаря від ОСОБА_2 у розмірі 3500 грн скасовано, кримінальне провадження стосовно нього закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримати.
27.          Арешт, накладений на майно ОСОБА_1 в межах цього кримінального провадження, скасовано.
28.          У решті вирок суду залишено без змін.
29.          Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 .
30.          Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, задоволено.
31.          Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
32.          У подальшому до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України надійшло подання Тернопільського апеляційного суду щодо неможливості утворити склад суду в Тернопільському апеляційному суді для судового розгляду апеляційних скарг у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів у судовій палаті з розгляду кримінальних справ.
33.          Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 серпня 2021 року подання Тернопільського апеляційного суду задоволено.
34.          Матеріали кримінального провадження (справа № 158/803/14-к) щодо обвинуваченого ОСОБА_1 за апеляційними скаргами прокурора Шумика О.Б., обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника Столярука В.В. на вирок Млинівського районного суду Волинської області від 25 квітня 2016 року направлено для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду.
35.          Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , та його захисника Столярука В.В. на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України.
36.          Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 3 листопада 2022 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково.
37.          Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника Столярука В.В. залишено без задоволення.
38.          Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_1 змінено.
39.          Відповідно до частини п`ятої статті 74 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 звільнено від призначеного вироком суду покарання з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.
40.          У решті вирок суду залишено без змін.
41.          У подальшому ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 3 листопада 2022 року.
42.          Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 грудня 2022 року за вказаною скаргою відкрито касаційне провадження.
43.          Водночас, відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 532 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.
44.          26 грудня 2022 року до Вищої ради правосуддя за вхідним № 5113/0/8-22 надійшло повідомлення Млинівського районного суду Рівненської області про набрання законної сили обвинувальним вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо судді у відставці ОСОБА_1 , що є підставою для припинення його відставки.
45.          Рішенням Вищої ради правосуддя від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23 припинено відставку ОСОБА_1 у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього за вчинення умисного злочину.
46.          Вважаючи протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23, позивач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ЩОДО СУТІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
47.          У позові вказано, що 02 лютого 2023 року Вища рада правосуддя рішенням 12/0/15-23 позбавила позивача статусу судді у відставці. 
48.          Позивач вказує на протиправність та незаконність цього рішення, мотивуючи це тим, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду 03 листопада 2022 року по справі 158/803/14-к було змінено вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року про засудженння за частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 11 червня 2009 року № 1508-VI, чинного на час вчинення злочину) за одержання 23 червня 2010 року хабаря у розмірі 3500 гривень, та відповідно до вимог частини 5 статті 74 Кримінального кодексу України (далі - КК України), позивача було звільнено від призначеного судом йому покарання з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 45 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. 
49.          Зазначає, що у вказаній ухвалі апеляційний суд дійшов висновку, що обвинувачений (позивач) підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а відповідно вирок суду в цій частині зміні. 
50.          Позивач наголошує, що за зміненим вказаним вироком Млинівського районного суду Рівненської області він не підлягає кримінальній відповідальності, а вирок не є обвинувальним.
51.          При звільненні особи від призначення покарання на підставі частини 5 статті 74 КК України, вона відповідно до частини 3 статті 88 КК України вважається такою, що не має судимості. При відсутності кримінальної відповідальності особи, не може бути відносно цієї особи обвинувального вироку.
52.          Вища рада правосуддя не врахувала, що після розгляду справи в апеляційній інстанції вирок Млинівського районного суду Рівненської області не ґрунтується на кримінальній відповідальності, від якої звільняється особа, а також він являється не повним, оскільки в ньому відсутня санкція, тобто покарання, від якого звільнено. Після апеляційного розгляду, при відсутності кримінальної відповідальності, будучи не повним, вирок не може являтися обвинувальним. Тобто, повідомлення Млинівського районного суду Рівненської області, що вирок від 25 квітня 2016 року вступив в силу є незаконне, оскільки він піддавався змінам, які усувають кримінальну відповідальність і санкцію покарання.
53.          Підсумовуючи, позивач зазначає, що в даному випадку не має обвинувального вироку відносно позивача, оскільки після розгляду в суді апеляційної інстанції вирок не є обвинувальним і вступив в силу частково.
54.          Також позивач наголошує на тому, що не був присутнім під час розгляду у Вищій раді правосуддя питання про припинення відставки, оскільки його не було повідомлено про час та дату розгляду цього питання, що є грубим порушенням його законних прав, а також принципів об`єктивності та справедливості, закріплених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, через фактичне позбавлення/обмеження неправомірними діями та бездіяльністю істотних прав у процесі прийняття рішення.
55.          В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та доводи, наведені в позовній заяві
56.          Представником відповідача надіслано відзив на дану позовну заяву, в якому зазначено, що відставка судді ОСОБА_1 , підставою для якої було рішення Вищої ради правосуддя від 17 березня 2020 року № 789/0/15-20, підлягала припиненню у зв`язку з набранням законної сили вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року стосовно нього за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 368 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 11 червня 2009 року № 1508-УІ, чинного на час вчинення злочину).
57.          Представник ВРП у відзиві зазначив, що участь судді на засіданні Вищої ради правосуддя при розгляді питання про припинення відставки не передбачена, ні Регламентом Ради, ні Законом України «Про Вищу раду правосуддя».
58.          Також представник відповідача наголошує, що у рішенні ВРП від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23 містяться посилання на підстави та мотиви, з яких його прийнято.
59.          В судовому засіданні представник ВРП підтримав доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву  

ОСОБА_1 ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ
60.          Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
61.          Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя.
62.          Повноваження, статус, порядок діяльності та засади організації Вищої ради правосуддя визначаються Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-УІІІ (далі також - Закон України № 1798-УІІІ).
63.          Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі також - Закон України № 1402-VIII).
64.          Статтею 126 Конституції України визначено, що повноваження судді припиняються, зокрема, у разі набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину.
65.          За приписами статті 124 Закону України № 1402-VIII суд, який ухвалив обвинувальний вирок щодо особи, яка є суддею, негайно повідомляє про це Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України. Повноваження судді припиняються з дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього. Такий суддя втрачає визначені законом гарантії незалежності і недоторканності судді, право на грошове, в тому числі суддівську винагороду, та інше забезпечення.
66.          Відповідно до частин першої статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відставка судді припиняється в разі: 
1) повторного призначення його на посаду;
2) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього за вчинення умисного злочину;
3) припинення його громадянства або набуття ним громадянства іншої держави;
4) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим.
67.          Рішення про припинення відставки судді приймається Вищою радою правосуддя, що кореспондується з пунктом 11 частини першої статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та частиною четвертою статті 145 Закону України № 1402-VIII.
68.          Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 затверджено Регламент Вищої ради правосуддя, який регулює процедурні питання здійснення нею повноважень, порядок підготовки, розгляду та прийняття Вищою радою правосуддя, її Дисциплінарними палатами та іншими органами рішень.
69.          Згідно із частинами другою та третьою статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» припинення відставки судді є підставою для припинення виплати йому щомісячного довічного грошового утримання, що було нараховано у зв`язку з відставкою; у разі припинення відставки судді з підстави, визначеної пунктом 2 частини першої цієї статті, пенсія судді нараховується на загальних підставах.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
70.          Заслухавши пояснення позивача та надані їм на противагу аргументи представника відповідача, встановивши обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків.
71.          При вирішенні справи Верховний Суд ураховує, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
72.          При цьому обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 КАС України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
73.          Предметом оскарження у справі, що розглядається є рішення Вищої ради правосуддя від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23 про позбавлення позивача статусу судді у відставці.
74.          Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
75.          Судом встановлено, що 26 грудня 2022 року до Вищої ради правосуддя за вхідним №5113/0/8-22 надійшло повідомлення Млинівського районного суду Рівненської області про набрання законної сили обвинувальним вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо судді у відставці ОСОБА_1 .
76.          За приписами статті 145 Закону України № 1402-VIII однією з підстав для припинення відставки судді є набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього за вчинення умисного злочину.
77.          Керуючись нормами Закону України № 1402-VIII та Регламенту Вища рада правосуддя, за наявності обвинувального вироку щодо позивача за вчинення умисного злочину, ухвалила оскаржуване рішення від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23 про позбавлення позивача статусу судді у відставці.
78.          Доводи позивача, що за зміненим ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду 03 листопада 2022 року по справі 158/803/14-к вироком Млинівського районного суду Рівненської області він не підлягає кримінальній відповідальності, а вирок не є обвинувальним, Верховний Суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного. 
79.          Відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України (далі - КК України) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
80.          На підставах, передбачених статтею 49 КК України особа також може бути звільнена судом від покарання (частина 5 статті 74 КК України), зокрема у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави.    
81.          Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду 03 листопада 2022 року по справі 158/803/14-к, апеляційний суд надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, не встановив підстав для скасування вироку суду першої інстанції з закриттям кримінального провадження, як і підстав для ухвалення нового вироку.
82.          Водночас суд зазначив, що довід прокурора про необхідність звільнення обвинуваченого від призначеного покарання є слушним.
83.          Таким чином, за вказаною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_1 відповідно до частини п`ятої статті 74 КК України звільнено від призначеного вироком суду покарання з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, проте, не звільнено від кримінальної відповідальності на час ухвалення Вищою радою правосуддя оскаржуваного рішення відносно позивача.
84.          В свою чергу, доводи позивача щодо неправильної оцінки, зробленої Вищою радою правосуддя щодо кваліфікації висновку про звільнення ОСОБА_1 відповідно до вимог частини 5 статті 74 КК України від призначеного вироком суду покарання з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності спростовуються висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо належного застосування положень статті 49, частини 5 статті 74 КК України викладеною у постанові від 06 грудня 2021 року у справі №521/8873/18.
85.          Стосовно доводів позивача про те, що він не зміг бути присутнім під час розгляду у Вищій раді правосуддя питання про припинення відставки, оскільки його не було повідомлено про час та дату розгляду цього питання, Верховний Суд зазначає наступне.
86.          Згідно з положеннями статті 30 Закону №1798-VIII засідання Вищої ради правосуддя та Дисциплінарних палат проводяться відкрито. Закрите засідання проводиться у виняткових випадках, за наявності підстав, визначених цим Законом. Засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно. Засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, на якому розглядається питання щодо внесення подання про призначення судді на посаду, є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя. Голова Вищої ради правосуддя визначає дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, пропонує порядок денний засідання, який затверджується Вищою радою правосуддя. Інформація про дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, а також проект порядку денного засідання, крім випадків, передбачених регламентом Вищої ради правосуддя, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя. Особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом. Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя. Особи, які бажають бути присутніми на засіданнях, допускаються до зали до початку засідання за наявності вільних місць.
87.          Пунктом 16.4 глави 16 Регламенту Вищої ради правосуддя визначено, що Рада вирішує питання про припинення відставки судді після набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді у відставці за вчинення злочину та після набрання законної сили рішенням суду про визнання судді у відставці безвісно відсутнім або оголошення його померлим. Після одержання повідомлення суду про набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді у відставці за вчинення умисного злочину чи рішенням про визнання судді у відставці безвісно відсутнім або оголошення його померлим, розгляд питання про припинення відставки судді виноситься на чергове засідання Ради.
88.          Відповідно до пункту 16.7 глави 16 Регламенту Вищої ради правосуддя питання про припинення відставки судді розглядаються на засіданні Ради, за результатами якого Рада приймає відповідне рішення в порядку, визначеному цим Регламентом, що підписується головуючим на засіданні одноособово. Копія рішення Ради про припинення відставки судді надсилається органу державної влади, який забезпечував виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці.
89.          Водночас, участь судді на засіданні Вищої ради правосуддя при розгляді питання про припинення відставки не передбачена, ні Регламентом Ради, ні Законом №1798-VIII, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.
90.          За встановлених обставин у справі, відсутні підстави для визнання протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя від 02 лютого 2023 року, оскаржуване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких його прийнято.
91.          Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
92.          Враховуючи, що позивачем було обрано й інші способи захисту, які він вважав похідними від вимог щодо визнання протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя, які не підлягають задоволенню, відповідно ці вимоги також не можуть бути задоволені.
93.          На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 241-246, 255, 266, 295                    КАС України, Суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання рішення протиправним та не чинним повністю - відмовити. 
Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
Повний текст рішення складено 04 травня 2023 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова,
М.В. Білак, 
 А.Г. Загороднюк, 
 О.А. Губська, 
 В.М. Соколов, 
Судді Верховного Суду