ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5838/22                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ у Київській області №103230000626 від 02.06.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020;
- зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 з 26.05.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» частини першої   статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте, пенсійним фондом протиправно відмовлено у зв`язку з недосягненням відповідного пенсійного віку.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головним управлінням ПФУ у Київській області подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт заявляє, що на момент звернення позивачки до пенсійного органу остання не досягла віку, передбаченого частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1.
Зазначає, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не поширюється на позивачку. Апелянт наголошує на тому, що після 11 жовтня 2017   року Закон України «Про пенсійне забезпечення»   вже не застосовується зниження пенсійного віку для окремих категорій громадян. 
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 26 квітня 2023 року.
Від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ у Київській області із заявою від 26.05.2022 року із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (Список №1) за віком згідно   пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ   з урахуванням   рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020   справі №1-5/2018 (746/15). 
За результатами розгляду заяви позивачки та доданих до неї документів, пенсійним органом прийнято рішення від 02.06.2022 року №103230000626, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням позивачкою пенсійного віку (48 років). 
У зазначеному рішенні відповідачем вказано, що страховий стаж позивачки становить 35 років 02 місяці 18 днів. При цьому стаж роботи позивачки за Списком №1 складає 13 років 08 місяців. 
Не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася з цим позовом до суду. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що    відповідачем протиправно відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1/-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Оскільки ОСОБА_1 , яка на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, досягла 45 річного віку, мала необхідний стаж роботи (у тому числі пільговий стаж за Списком № 1), а тому мала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою   статті 19 Конституції України   передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 46 Конституції України   встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п. "а"   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ   (далі - Закон №1788-ХІІ) у редакції до   Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII   на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають       не       менше       половини       стажу       роботи       з особливо шкідливими і особливо важкими умовами       праці,       пенсії       на пільгових умовах призначаються із зменшенням       віку,       передбаченого статтею 12   цього Закону, на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Відповідно до   ст. 12 Закону №1788-ХІІ, у вказаній редакції, право на пенсію за віком мають, зокрема, жінки       -       після       досягнення       55       років       і при стажі роботи не менше 20 років.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII   віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року набували право на пенсію по досягненню 47 років.
Водночас працівникам,       які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і       особливо       важкими       умовами       праці, передбаченого абзацом першим цього       пункту,       але       мають       не       менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за             віком             на             пільгових       умовах       призначаються       із       зменшенням пенсійного       віку,       встановленого       абзацом       першим       частини       першої   статті             26             Закону       України       "Про       загальнообов`язкове       державне пенсійне страхування", жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII   набув чинності з 01.04.2015.
Відповідно до п.2   розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього   Закону   в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого   Законом України "Про пенсійне забезпечення".
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм   статті 28 цього Закону.
Отже, після набуття чинності нормами   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. "а"   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності   Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, яким текст   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм   статті 28 цього Закону.
Водночас   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII   у новій редакції викладений п.2   розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього   Закону   мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього   Закону.
Згідно з п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII   на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 47 років, які народились - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої   статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Вказані норми   Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII   почали діяти з 01.10.2017.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались одночасно двома законами, а саме: п. "а"   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   у редакції   Закону України від 02.03.2015 №213-VIII   та п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.
Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття   Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020   "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII".
Пунктом 1 резолютивної частини цього   Рішення   визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), статтю   13, частину другу статті   14, пункти "б" - "г" статті   54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада   1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII.
Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття   13, частина друга статті   14, пункти "б" - "г" статті   54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада   1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня   ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття   13, частина друга статті   14, пункти "б" - "г" статті   54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада   1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII   для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12   цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …".
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. а   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   у редакції до   Закону України від 02.03.2015 №213-VIII   та п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.
У першому пункті резолютивної частини рішення КСУ від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано неконституційними статтю   13, частину другу статті   14, пункти «б» - «г» статті   54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII   в редакції   Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.
Відтак, застосуванню підлягають стаття   13, частина друга статті   14, пункти «б»-«г» статті   54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII   в редакції до внесення змін   Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII   для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Таким чином, Конституційний Суд в Рішенні № 1-р/2020 визначив спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з   ухваленням Закону № 213-VIII.
Водночас,   статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV   (далі по тексту -         Закон №1058-IV) встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм   статті 28 цього Закону   (частина перша).
Вказані положення   статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   є чинними та неконституційними не визнавалися.
Відповідно до абзаців першого другого пункту 2   розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Таким чином, положення пункту 2   розділу XV Закону № 1058-IV   в редакції   Закону № 2148-VIII від 03.10.2017   перешкоджають таким особам у реалізації права на пенсію на пільгових умовах за   Законом № 1788-ХІІ   в редакції, чинній до внесення змін   Законом №213-VII.
Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі   Конституції України   та у спосіб, що відповідає їй.
Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини   Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).
За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.
Слід звернути увагу, що приписи пункту 2 частини другої   статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є аналогічними за змістом нормі   Закону України «Про пенсійне забезпечення»   (пункт «а» частини першої статті 13), яку визнано такою, що не відповідає   Конституції України   (є неконституційною).
За такого правового регулювання та встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку, що пункт 2 частини другої статті   114, абзаци 2,   3   пункту 2 розділу   XV Закону № 1058-IV   за змістом і правовою природою є такими, що не відповідають   Конституції України, тому слід застосовувати норми   Конституції України   як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в   Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З матеріалів справи вбачається, що на час звернення позивачки до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (26.05.2022), останній виповнилось 45 років.
При цьому, відповідачем не заперечувалось, що страховий стаж позивачки становить 35 років 02 місяці 18 днів, а стаж роботи за Списком №1 складає 13 років 08 місяців. 
Враховуючи, що станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 (26.05.2022) позивачка досягла 45 років, мала страховий стаж роботи 35 років 02 місяці 18 днів (тобто не менше 15 років), з них 13 років 08 місяців (тобто не менше 7 років 6 місяців) на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, тому оскаржуване рішення №103230000626 від 02.06.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок, з метою належного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність зобов`язання Головного управління ПФУ у Київській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» частини першої   статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»   в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ   "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 26 травня 2022 року.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до            статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України            суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                       
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко