ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 677/90/23
Провадження № 22-ц/4820/1192/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Заворотної А.В.
за участю: представника апелянта Бацей Т.М.

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року (суддя Гладій Л.М.) за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,
в с т а н о в и в :
У грудні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що спадкодавець ОСОБА_2 зверталася до банку за отриманням банківських послуг, про що підписала заяву б/н від 20 січня 2011 року. Відповідно до цієї заяви вона отримала кредитний рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що ця заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Розміщені на сайті банку Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку є публічною офертою, за якою банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг. Відповідач акцептувала цю оферту шляхом підписання заяви. Укладаючи договір сторони керувались нормами закону про укладання договорів приєднання (ст. 634 ЦК України). Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua. Крім того, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами.
Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 24 лютого 2021 року боржник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконала, внаслідок чого станом на дату смерті утворилась заборгованість в сумі 17239,30 грн., з яких: 17239,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17239,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Згідно повідомлення Красилівської державної нотаріальної контори 08 лютого 2022 року було видано свідоцтво по спадщину за законом за р. №№ 1-371, 1-373 на ім`я ОСОБА_1 , на підставі спадкової справи № 251/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , тому спадкоємцем є ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем боржника ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.01.2011в сумі 17239,30 грн., вирішити питання розподілу судових витрат.
Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року у позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитом спадкодавця відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо стягнення заборгованості за кредитом, а саме, банк не довів, що надані ним Умови є складовою частиною кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати тіла та простроченого тіла, процентів в обумовленому позивачем розмірі, а кошти, що були фактично отримані - повернуті боржником.
В апеляційній скарзі АТ КБ«ПРИВАТБАНК», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що з моменту підписання ОСОБА_2 заяви між нею та банком був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. До суду була надана копія заяви, в якій ОСОБА_2 особистим підписом засвідчила згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, і що вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. 
ОСОБА_2 після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. Крім того, позичальник звернулась до банку з метою перевипуску карти, отримала перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії, якими продовжила користуватись.
Банківська виписка має статус первинного документу, з якої вбачається, що позичальник користувалась кредитними коштами, знімала кошти в банкоматах, однак, кредитні кошти банку не повернула.
В апеляційній скарзі також зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах даної справи наявні: витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (в редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви); копія наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви. Тобто суду надано конкретну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєдналась позичальник при підписанні анкети-заяви та укладанні договору, разом із наказом про її затвердження. Тому, на думку банку, укладення договору ОСОБА_2 з Приватбанком є доведеним. Наступні редакції Умов та Правил надання банківських послуг, з якими ОСОБА_2 зобов`язалась самостійно знайомитися, та до яких приєдналась, знаходяться на офіційному сайті Приватбанку у вільному доступі.
Суд безпідставно не стягнув на користь позивача з відповідачки заборгованість за простроченим тілом кредиту. Прострочене тіло кредиту - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Хмельницького апеляційного суду не надходило.
В судовому засіданні представник банку адвокат Бацей Т.М. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 20 січня 2011 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк»), згідно якої банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Цей договір був укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_2 та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому ОСОБА_2 засвідчила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та погоджується з ними. Також відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки по рахунку відповідача банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на видану відповідачу кредитну картку.
Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 24 лютого 2021 року боржник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконала, внаслідок чого станом на дату смерті утворилась заборгованість в сумі 17239,30 грн., з яких: 17239,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17239,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.
За повідомленням державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа №251/2021 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 05 серпня 2021 року № 763.
Згідно повідомлення Красилівської державної нотаріальної контори 08 лютого 2022 року було видано свідоцтво по спадщину за законом за р. №№ 1-371, 1-373 на ім`я ОСОБА_1 , на підставі спадкової справи № 251/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовувало свій позов тим, що між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
На підтвердження позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду першої інстанції: розрахунок заборгованості за кредитним договором, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 7-14. 21, 26, 27-50).
Підписана ОСОБА_2 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 12.09.2011 (а. с. 40) не містить процентної ставки за надані кредитні кошти. 
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.
Названі документи не підписані ОСОБА_2 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розуміла ОСОБА_2 , ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 20 січня 2011 року.
За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані ОСОБА_2 . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного ОСОБА_2 зобов`язання та є неналежним доказом. 
Колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», є неналежним доказом щодо погодження між сторонами процентної ставки, оскільки не містить підпису сторін.
Також апеляційний суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 12.09.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).
Як вбачається із матеріалів справи, а саме виписки за договором №б/н за період 21.01.2011 по 06.10.2022 ОСОБА_2 було фактично отримано кредитних коштів в сумі 171152,99 грн. та повернуто банку кошти в сумі 186525,84 грн. Тобто, ОСОБА_2 на погашення фактично отриманих коштів було сплачено суму коштів, яка перевищує розмір заборгованості. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм чинного законодавства щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, є помилковими.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19 червня 2023 року.

Судді                                                                   Т.О. Янчук
А.М. Костенко
О.І. Ярмолюк