Справа № 461/72/22                                Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д. 
Провадження № 22-ц/811/2915/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
Секретар Салата Я.І. 

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 461/72/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Афенді Віктора Петровича на рішення Галицького районного суду м.Львова від 17 травня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

29 грудня 2021 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р24.00300.005669103 від 09.09.2019 року в сумі 72 957,47 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного 09.09.2019 року договору кредиту та страхування № Р24.00300.005669103 між позивачем і відповідачем, ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 51677 грн. зі сплатою 15% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 
Зазначає, що станом на 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість у загальній сумі 72 957,47 грн., просить позов задовольнити.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 17 травня 2022 року позов АТ«Ідея Банк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 72957,47 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору – 2270 грн.
Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Афенді В.П.
В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушення норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що між сторонами 09 вересня 2019 року укладено договір кредиту та страхування. Згідно умов кредитного договору визначено споживчий кредитний ліміт – 51 677 грн, розмір процентної ставки - 15% річних.
До моменту звернення до суду з цим позовом, позивач раніше пред`явив вимоги про дострокове повернення кредиту шляхом звернення до нотаріуса за виконавчим написом 14 квітня 2021 року і саме з цього часу позивачем втрачено право на нарахування процентів, передбачених умовами договору, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постановах: №536/1841/15-ц від 23 червня 2020 року; №912/1120/16 від 4 лютого 2020 року. Вважає вимогу банку щодо сплати 9249,58 грн. прострочених процентів – нікчемною. Також звертає увагу на відсутність у позивача права щодо стягнення комісії за дії, які банк вчиняє на власну користь в розмірі 16 883,42 грн.-така умова в договорі є нікчемною, з чим погодився Верховний Суд у постановах від 9 грудня 2020 року у справах №686/1696/15-ц, №622/1148/13-ц, 236/2227/17.
Враховуючи раніше сплачені відповідачем суми – 27 326 грн., вважає, що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Ідея-Банк» становить 20 691,47 грн.
Просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 травня 2022 року та ухвалити нове рішення.
10 березня 2023 року від АТ «Ідея-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник позивача зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги. Звертає увагу, що сума пред`явлена в позові є такою, що не включає в себе нарахування додаткових відсотків та комісії після направлення вимоги про повернення всієї суми кредиту. Також звертає увагу, що відповідачем договір було підписано без застережень і вона погодилася з усіма умовами, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 09 вересня 2019 року між АТ«Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту та страхування № Р24.00300.005669103, згідно з яким банк надав клієнту кредит у сумі 51677 грн зі сплатою 15% річних строком на 36 місяців. Відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів.
Банк свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконав, що підтверджується меморіальним ордером № 2873086 від 09 вересня 2019 року, меморіальним ордером № 2873079 від 09 вересня 2019 року та меморіальним ордером № 2873081 від 09 вересня 2019 року.
Позичальник ОСОБА_1 допустила перед банком неналежне виконання умов кредитного договору.
Відповідно до доводів АТ «Ідея-Банк» та його розрахунків (виписки з рахунку боржника), суми боргу ОСОБА_1 за кредитом, наданого позивачем, станом на 14 грудня 2021 року становить 72957,47 грн з яких:
основний борг – 21611,33 грн;
прострочений борг – 25213,14 грн;
прострочені проценти -9249,58 грн;
прострочена плата за обслуговування кредиту -16883,42 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з тих причини, що ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, з якими вона погодилася, допустила перед АТ «Ідея-Банк» заборгованість в розмірі 72 957,47 грн.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних причин.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
З наявної в матеріалах справи Вимоги АТ «Ідея-Банк» вбачається, що 03 березня 2021 року банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань, а саме, щодо повернення заборгованості за кредитним договором станом на 03 березня 2021 року в розмірі 63 247,58 грн з яких: 
строковий основний борг – 38374,84 грн;
прострочений основний борг – 88449,63 грн;
прострочені проценти – 4698,53 грн;
строкові проценти – 422,82 грн;
строкова плата за обслуговування кредиту – 1049,04 грн;
прострочена плата за обслуговування кредиту – 10252,72 грн;
пеня – 0 грн;
дебіторська заборгованість – 0 грн;
інші штрафні санкції – 0 грн.
14 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу – Остапенко Є.М. видано Виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея-Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору кредиту та страхування №Р24.00300.005669103 від 09 вересня 2019 року, укладеного між сторонами, за якими строк платежу настав 09 липня 2020 року в розмірі 63 247,58 грн та 1900 грн плати за вчинення виконавчого напису, що в загальному розмірі становить 65147,58 грн.
Колегія суддів зазначає, що з моменту звернення АТ «Ідея Банк» до нотаріуса про вчинення виконавчого напису щодо дострокового стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, свідчить про те, що кредитор (АТ «Ідея Банк») скористався правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, тобто після зміни банком строку виконання основного зобов`язання право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося.
Згаданий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-1 Оце 18) та з правовою позицією Верховного Суд висловленою у постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16-ц.
Враховуючи те, що банк використав своє право, надане йому ч. 2 ст. 1050 ЦК України та змінив строк виконання основного зобов`язання, звернувшись до приватного нотаріуса Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками якого нотаріус вчинив виконавчий напис, яким повністю і достроково стягнув з відповідача всю суму боргу, тому після вчинення виконавчого напису позивач вже не вправі нараховувати відповідачу проценти за кредитним договором та інші платежі.
З рішення, наявного в Єдиному державному реєстрі судових рішень від 25 жовтня 2021 року, ухваленого Очаківським міськрайонним судом Миколаївського області по справі №483/1436/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторія Володимирівна,- про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- позов задоволено і визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 19645.
Стягнуто з акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування судового збору –1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні.

Відповідно до п.1.5 договору кредиту та страхування № Р24.00300.005669103 від 09 вересня 2019 року та згідно із договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, яка включає в себе надання інформації за рахунками позичальника з використання засобів електронного зв`язку , а саме зі стаціонарних телефонів України, в контакт-центрі банку, шляхом направлення СМС - повідомлення щодо суми платежу за договором кредиту, зарахування платежу та погашення заборгованості за кредитом, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із застосування різних каналів зв`язку тощо.
Отже, пунктом 1.5 кредитного договору № Р24.00300.005669103 позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.
На згадану обставину суд першої інстанції уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з  ОСОБА_1 на користь банку простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 16 883,42 грн.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у Постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.
З наявної у матеріалах справи Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що вона частково здійснювала погашення отриманого кредиту і банком було зараховано 16 273,89 грн. в якості погашення плати за обслуговування кредиту, що не відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне згадану суму коштів зарахувати в якості погашення основного боргу, про стягнення якого просить банк в розмірі 46824,47 грн, який після зарахування повинен становити 30 550,58 грн. (46824,47-16273,89)
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що банк, звертаючись з вимогою про дострокове повернення кредиту і видачу виконавчого напису нотаріуса, просив стягнути проценти в розмірі 5141,35 грн, в той час як, звертаючись з даним позовом, банк просить стягнути 9 249,58 грн.
Враховуючи те, що банк використав своє право, надане йому ч. 2 ст. 1050 ЦК України та змінив строк виконання основного зобов`язання, звернувшись до приватного нотаріуса Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками якого нотаріус вчинив виконавчий напис, яким повністю і достроково стягнув з відповідача всю суму боргу, після вчинення виконавчого напису, однак який в подальшому був визнаний таким, що не підлягає виконанню, має право на стягнення процентів в розмірі 5141,35 грн, які були нараховані на момент видачі виконавчого напису та підлягають стягненню судом.
Відповідно до ч.1 п.п. 3,4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч.1ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1,2; 376 ч.1п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Афенді Віктора Петровича задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду м.Львова від 17 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ЄДРПОУ: 19390819) заборгованість за кредитним договором в розмірі 35 671,93 грн., з яких:
основний та прострочений борг – 30550,58 грн;
прострочені проценти -5121,35 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору – 1109,89 грн.
У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 частину суми сплаченого судового збору за зверненням до суду з апеляційною скаргою – 1740,16 грн.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 03 травня 2023 року

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш
Судді:         Т.І.Приколота
Р.В.Савуляк