УХВАЛА
Іменем України
24 травня 2023 року
м. Київ
справа № 2-4613/08
провадження № 61-5241ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Черкаського апеляційного суду 
від 07 березня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби 
м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції 
(м. Київ) (далі - Дніпровський РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - ОСОБА_2 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2022 року визнано дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) - протиправними, визнано незаконною та скасовано довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01 жовтня 2018 року, складену старшим держаним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУ юстиції в м. Києві Терещук Т. І., визнано незаконною та скасовано довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15 січня 2021 року, складену старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГУ юстиції в м. Києві Кияницею Л. С., зобов`язано державного виконавця провести перерахунок заборгованості за аліментами з урахуванням здійснених щомісячних виплат, відповідно до наданих квитанцій та виходячи з фактичного доходу, отриманого скаржником після відрахування податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 29 вересня 2008 року та до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про стягнення з Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) понесених судових витрат на правничу допомогу, яка за орієнтовним розрахунком складає 28 000,00 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 
2022 року заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат задоволено. Стягнено з Дніпровського РВ ДВС 
м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 07 березня 2023 року ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року змінено в частині стягнення з Дніпровського РВ ДВС м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь 
ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір відшкодування з 28 000,00 грн до 14 000,00 грн.
До Верховного Суду подано касаційну скаргу Дніпровського РВ ДВС м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Черкаського апеляційного суду від 07 березня 2023 року.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Апеляційний суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених 
ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, взявши до уваги складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, дослідивши пропорційність понесених заявником витрат на правничу допомогу до предмета спору, дійшов правильного висновку про зміну рішення суду першої інстанції зменшивши розмір відшкодування з 28 000,00 грн до 14 000,00 грн.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Черкаського апеляційного суду від 07 березня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - ОСОБА_2 , відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                    В. М. Коротун
 
А. Ю. Зайцев
 
М. Є. Червинська