Справа № 127/24099/22
Провадження № 22-ц/801/968/2023
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
11 травня 2023 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів Войтка Ю.Б., Сопруна В.В., 
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Покоєвича Артема Олексійовича
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Медяної Ю.Ф., 
у справі №127/24099/22
за позовом  ОСОБА_1 (позивач)
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (відповідачі)
за участі Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (третя особа)
про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , залучивши третю особу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №534651 від 02.11.2021, 01.11.2021 о 23:20 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем DAF, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом KOGE4, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Замостянська, 51 у м. Вінниці, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати причіп, не був уважний, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду – припаркований транспортний засіб Opel Meriva, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є він. В результаті ДТП автомобіль «Opel Meriva» отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
24.11.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/29906/21 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Станом на 01.11.2021 транспортний засіб DAF, д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 9163395, страхувальником є ОСОБА_3 , страховиком - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі поданої ним заяви прийняло рішення про виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхового відшкодування у сумі 37 775,85 грн.
Разом з тим, відповідно до звіту № 11-21-М270 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Opel Meriva, д.н.з. НОМЕР_3 , виготовленого ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 99 130,35 грн.
Оскільки розмір страхової виплати не відповідає розміру завданих збитків, просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь відшкодування матеріального збитку в розмірі 61 354,60 грн, а також судові витрати.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
05 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Покоєвича А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Зокрема апелянт вважає, що позивачеві належить до сплати різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та фактично здійсненою виплатою за договором обов`язкового страхування у сумі 61 534, 60 (99 130,35 грн - 37775,85 грн). Вказану суму просить стягнути солідарно із двох відповідачів.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить задовольнити частково апеляційну скаргу, стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивача 2 600 грн франшизи.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 26 квітня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (61 354,60 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2021 у справі № 127/29906/21 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. 
За змістом постанови, водій ОСОБА_2 01.11.2021 року о 23 год. 20 хв. в м. Вінниці, по вул. Замостянська, 51, керуючи транспортним засобом DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом KOGE4, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його, не був уважним, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме: огорожу тротуару, вуличний ліхтар та будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , а також припаркований транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_4 , та Opel, д.н.з. НОМЕР_3 , від чого транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками. 
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , власником автомобіля Opel Meriva, д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 .
Відповідно до полісу № АР/9163395 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , страхувальником є ОСОБА_3 , страховиком - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Строк дії з 01.02.2021 по 31.01.2022, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну майну – 130 000 грн., розмір франшизи – 2 600 грн. 
Відповідно до листа № 9194/18 від 22.12.2021, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомила ОСОБА_1 про прийняття рішення стосовно виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, що мала місце 01.11.2021 за участі транспортного засобу DAF, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9163395 від 28.01.2021.
ПрАТ «УПСК» прийняло рішення стосовно виплати за договором № АР/9163395 від 28.01.2021 на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 37 775,85 грн.
Відповідно до звіту № 11-21-М270 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Opel Meriva, д.н.з. НОМЕР_3 , виготовленого ФОП ОСОБА_4 01.12.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування фізичного зносу замінних складових становить 99 130,35 грн. Розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу Opel Meriva, д.н.з. НОМЕР_3 в результаті його пошкодження, станом на дату оцінки (01.11.2021) становить: 53 146,97 грн. – включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування; 46 481,14 грн. – не включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування.
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що він пред`явлений до неналежного відповідача, і на думку суду таким належним відповідачем є ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яке залучене до участі в даній справі в якості третьої особи.
До такого висновку суд прийшов посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц про те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
При цьому суд вважав, що різниця між страховою виплатою та розміром матеріального збитку становить 8 705,29 грн, виходячи із розміру вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу замінних складових та без урахування ПДВ у сумі 46 481,14 грн.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає дійсним обставинам справи і зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, при цьому франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (далі - Закон № 85/96-ВР)).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.
Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, справа № 6-691цс15, зазначено, що суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції. 
Як відомо з матеріалів справи, згідно з полісом № 9163395 цивільно-правова відповідальність власника DAF, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом KOGE4, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн, франшиза – 2600 грн.
Апеляційним судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань перед позивачем ОСОБА_1 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» замовило проведення оцінки щодо визначення вартості матеріального збитку, яка проведена оцінювачем ОСОБА_5 .
Згідно звіту № 11-D/10/SS щодо визначення вартості матеріального збитку вартість відновлювального ремонту без урахуванням зносу складає 95 017,12 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу – 45 775,82 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ – 40 375,85 грн.
Врахувавши результати оцінки у вказаному звіті, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснила виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у сумі 37 775,85 грн, виходячи з розрахунку 40 375, 85 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ) – 2 600 грн (франшиза).
Одержавши зазначену суму страхового відшкодування, ОСОБА_1 не пред`являв претензій щодо її розміру, а відтак погодився із висновком звіту оцінювача ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції помилково вважав, що оскільки фактичний розмір шкоди завданої майну позивача не перевищує ліміт відповідальності страховика за договором страхування, належним відповідачем у справі має бути страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а не винуватець ДТП ОСОБА_2 .
Суд не надав належної оцінки тому, що відносини між відповідачем та страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до п. 36.6 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором.
Франшиза – це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»). 
З урахуванням наведеного, саме із винуватця ДТП ОСОБА_2 підлягає стягненню франшиза у розмірі 2 600 грн.
Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 нібито має нести солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди за вчинену ОСОБА_2 дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом.
Так, ОСОБА_3 є особою, яка укладала із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, й отримала відповідний поліс, проте не вона є особою, яка безпосередньо заподіяла збитки ОСОБА_1 .
Отже, з відповідача підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 51 841,30 грн (95 017, 12 грн – 45 775,82 грн + 2 600 грн, де: 95 017,12 грн - вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, 45 775,82 грн - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з ПДВ, 2 600 грн – розмір франшизи).
Зобов`язання з виплати вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з урахуванням ПДВ не може бути покладене на безпосереднього заподіювача шкоди, яким є ОСОБА_2 , так як у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин та/або відновлювального ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц). 
Відповідно до п. 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.
За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення поточної і простроченої заборгованості за процентами слід скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат
Судові витрати по справі, що понесені позивачем ОСОБА_1 , становлять 16 180,40 грн, і складаються з судового збору за подання позовної заяви – 992,40 грн, витрат на професійну правничу допомогу – 10 000 грн, судового збору за подання апеляційної скарги – 1 488 грн.
Витрати, понесені позивачем на повторну, додаткову до проведеної на замовлення страхової компанії, незалежну оцінку вартості матеріального збитку не є витратами на проведення експертизи в розумінні статті 139 ЦПК України, а тому відшкодуванню не підлягають. 
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги на 84,5%, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у розмірі: 2 095,94 грн – судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги; 8 450 грн – витрати на правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,
постановив:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51 841 (п`ятдесят одну тисячу вісімсот сорок одну) грн 30 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати по справі, які складаються із: 2 095,94 грн – судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги; 8 450 грн – витрат на правову допомогу, а всього 10 545,94 грн.
В частині задоволення вимог до ОСОБА_3 - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
Головуючий:   	І. М. Стадник 	
Судді:    	Ю.Б. Войтко   В.В. Сопрун