П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/6971/22	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Крусяна А.В., Танасогло Т.М., 
за участю секретаря Мунтян С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2022 року у справі №420/6971/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №496 від 25.03.2022 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
У С Т А Н О В И В:
17.05.2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач, скаржник) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції» від 25.03.2022 року №496;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 31 березня 2022 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.03.2022 року по день ухвалення судом рішення.
Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що висновок Головного управління про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді прогулу повинен бути зафіксований та доведений відповідачем на підставі належних доказів, які об`єктивно підтверджують відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Такими доказами, на переконання позивача, можуть слугувати Акти про відсутність на робочому місці та рапорти керівництва, складені за кожним фактом виявлення прогулу працівника, зареєстровані у журналі обліку вихідних та внутрішніх документів Центру забезпечення.
Однак, жодного з перелічених документів, окрім Акту від 20.01.2022 року, який складений під час відсутності позивача на робочому місці у зв`язку з перебуванням на лікарняному, не існує. Відтак, відсутність позивача на службі у зазначений період зумовлена поважними причинами - проходження неодноразового лікування, на підтвердження чого є відповідні медичні довідки. 
У зв`язку з чим позивач уважає, що ним не порушено вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію», Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 26 грудня 2022 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновку службового розслідування та показання допитаного в суді свідка. Також судом попередньої інстанції зазначено про те, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, зазначених ГУНП в Одеській області у висновку службового розслідування, щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 242 КАС України не враховано правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 27.08.2020 року по справі №161/14225/19 та від 26.11.2020 року по справі №140/3180/19. У наведених справах, судом касаційної інстанції зазначено про те, що належним доказом прогулу є саме акти про відсутність працівника на робочому місці за умови доведеності неповажності причин такого невиходу.
Скаржник наголошує, що відповідачем в якості доказу відсутності ОСОБА_1 на робочому місці надано до суду Акт від 20.01.2022 року, який складено в період перебування позивача на лікарняному. Водночас, будь-яких інших належних доказів, які б свідчали про невихід позивача на роботу, матеріали справи не містять.
При цьому, показання свідка не можуть вважатися належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом прогулу ОСОБА_1 , оскільки з огляду на значний проміжок часу, що минув, свідок міг не пам`ятати про присутність позивача на нарадах та службі. Крім того, скаржник стверджує, що судом попередньої інстанції порушено норми процесуального права, а саме вимоги частини другої статті 77 КАС України, оскільки у даному випадку на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності рішення про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Національної поліції в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить залишити без змін.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 02 березня 2021 року № 443 о/с підполковник поліції ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.(т.1 а.с.137, 211)
20.01.2022 року старшим інспектором кадрового забезпечення Березівського РВП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_2 у присутності працівників ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, за участю старшого оперуповноваженого Одеського управління ДВБ НПУ капітана поліції ОСОБА_3 , оперуповноважених Одеського управління ДВБ НПУ майора поліції ОСОБА_4 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 складено Акт про відсутність на службі. (т.1 а.с.138, 141-142)
Даним Актом зафіксовано факт відсутності працівника - інспектора сектору реагування патрульної поліції ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 на робочому місці 20 січня 2022 року з 09:00 год. по 18:15 год.
25.01.2022 року на адресу керівництва Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла Доповідна записка заступника начальника Головного управління - начальника УПД ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 за фактом порушення службової дисципліни інспектором сектору реагування патрульної поліції ВПД № 1 Березівського ВП ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_1 , який 20.01.2022 року був відсутній на службі.
Окрім того, 27.01.2022 року на адресу Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло подання Одеського управління ДВБ НПУ за фактом порушення службової дисципліни інспектором сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_1 , який 20.01.2022 року безпідставно був відсутній на службі. (т.1 а.с.132-134)
З метою перевірки відомостей, викладених у рапорті та поданні, наказом ГУНП в Одеській області від 15.02.2022 року за №332 призначене службове розслідування.
15.03.2022 року дисциплінарною комісією складено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 Березівського РП ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_1 (т.1 а.с.10-18, 125-131)
Зокрема, службовим розслідуванням установлено, що 20.01.2022 року працівниками Одеського управління ДВБ НПУ здійснено перевірку відділу поліцейської діяльності № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, під час якої виявлено відсутність на робочому місці інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області - підполковника поліції ОСОБА_1 .
Вивченням службової документації з`ясовано, що наказом начальника   ГУНП від 20.03.2021 року№ 443 о/с, на підставі рапорту, у зв`язку із організаційно - штатними змінами, підполковника поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора СРПП ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області. 
Згідно до довідки старшого інспектора СКЗ Березівського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_2 , підполковнику поліції ОСОБА_1 функціональні обов`язки не розроблялись у зв`язку з відсутністю на службі. 
У відповідності до наданих начальником СКЗ Березівського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_7 . Довідок слідує, що підполковник поліції ОСОБА_1 за час перебування на посаді, на службу не заступав, та вогнепальна зброя за ним не закріплювалась.
При цьому, у період з 29.04.2021 року по 15.06.2021 року останній перебував у відпустці за 2021 рік, а у період з 03.05.2021 року по 01.06.2021 року та з 11.06.2021 року по 25.06.2021 року, з 29.12.2021 року по 10.01.2022 року знаходився на лікарняному. З 01.10.2021 року по 28.12.2021 року та з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року останній на робочому місці не перебував та будь-яких відомостей щодо відсутності на робочому місці не надав.
У Висновку службового розслідування вказано, що з приводу перебування підполковника поліції ОСОБА_1 на службі, опитано близько 30% особового складу відділу поліцейської діяльності № 1 Березівського РВП, які підтвердили факт відсутності останнього на роботі з моменту призначення на посаду, а більша частина опитаних взагалі його не знають. 
Крім того, отримано інформацію про те, що підполковник поліції ОСОБА_1 не розглядав матеріали і звернення громадян зареєстровані до єдиного обліку, будь-яких матеріалів про адміністративні правопорушення не складав та службова документація і спеціальна продукція для виконання завдань йому не видавалась.
З цього приводу опитано, зокрема, підполковника поліції ОСОБА_1 , який у своїх поясненнях зазначив про таке:
« 20.03.2021 року ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора СРПП ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП. За час служби виконував службові обов`язки у повному обсязі, зауважень з даного приводу до нього не виникали. Так, 19.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», так як захворів. Як стало відомо позивачу, що 20.01.2022 року до Березівського РВП прибули працівники Одеського управління ДВБ НПУ за наслідками чого останніми складено Акт про відсутність на службі. У подальшому, лікувався стаціонарно у вказаній медичній установі, у зв`язку з загостренням раніше отриманих травм та очей. На теперішній час, у нього виникли труднощі з місцем мешкання в с. Миколаївка, тому має намір перевестись до будь-якого підрозділу поліції розташованого на території м. Одеси. За фактом перебування на лікарняному повідомляв керівництво ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП.».
Як зазначено у Висновку, підполковник поліції ОСОБА_1 будь-яких пояснень та Листів непрацездатності щодо відсутності на робочому місці з 01 жовтня 2021 року по 28 грудня 2021 року та з 11 січня 2022 року по 18 січня 2022 року не надав.
Як установила дисциплінарна комісія, що з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року та з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року підполковник поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог п.1,2 ч.1 ст.18, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 4, 8 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, п. 3.1, 3.2, розділу ІІІ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 року №177, самоусунувся від виконання функціональних обов`язків в частині тривалої відсутності на робочому місці без поважної причини.
В ході службового розслідування не установлено обставин, що обтяжують або пом`якшують вину підполковника поліції ОСОБА_1 .
Разом з цим, як вказано у Висновку, з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, які стали підставою для призначення службового розслідування, дисциплінарною комісією зібрано та опрацьовано матеріали, що стосуються службового розслідування, в яких виявлено грубі порушення вимог чинного законодавства збоку підполковника поліції ОСОБА_1 .
На підставі наведеного вище, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що підполковник поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п.1,2 ч.1 ст.18, п. 1, 2, 3, 5, 8, 9, 10, 11 ч.1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз.1, 2, 8 п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, п.3.1, 3.2 розділу III та п. 4.1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 року № 177, яке виразилось в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, самоусуненні з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року та з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року від виконання службових обов`язків, безпідставному невиході у робочі дні на службу до відділу поліцейської діяльності № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, а саме: 
01.10.2021, 04.10.2021, 05.10.2021, 06.10.2021, 07.10.2021, 08.10.2021, 11. 10.2021, 12. 10.2021, 13. 10.2021, 14.10.2021, 15.10.2021, 18.10.2021, 19.10.2021, 20.10.2021, 21.10.2021, 22.10.2021, 25.10.2021, 26.10.2021, 27.10.2021, 28.10.2021, 29.10.2021, 01.11.2021, 02.11.2021, 03.11.2021, 04.11.2021, 05.11.2021, 08.11.2021, 09.11.2021, 10.11.2021, 11.11.2021, 12.11.2021, 15.11.2021, 16.11.2021, 17.11.2021, 18.11.2021, 19.11.2021, 22.11.2021, 23.11.2021, 24.11.2021, 25.11.2021, 26.11.2021, 29.11.2021, 30.11.2021, 01.12.2021, 02.12.2021, 03.12.2021, 06.12.2021, 07.12.2021, 08.12.2021, 09.12.2021, 10.12.2021, 13.12.2021, 14.12.2021, 15.12.2021, 16.12.2021, 17.12.2021, 20.12.2021, 21.12.2021, 22.12.2021, 23.12.2021, 24.12.2021, 27.12.2021 та 28.12.2021.
25.03.2022 року ГУНП в Одеській області видано наказ №496 про застосування дисциплінарних стягнень до працівників ГУНП в Одеській області, яким, зокрема, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п. 1,2 ч.1 ст.18, п. 1, 2, 3, 5, 8, 9, 10, 11 ч.1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, абз.1, 2, 8 п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, Присяги поліцейського, п.3.1, 3.2 розділу III та п.4.1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 року № 177, інспектора сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 наказано звільнити із служби в поліції. (т.1 а.с.204-207)
На підставі зазначеного наказу, 30.03.2022 року ГУНП в Одеській області прийнято наказ «По особовому складу» №624 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.03.2022 року на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільненні зі служби в поліції).(т.1 а.с.19)
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.
Згідно до приписів ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною 2 вказаної статті установлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року №2337-VІІІ.
В даному випадку, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
У відповідності до ч.1 ст.1 означеного Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Положеннями частини 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно до ч.1 ст.11 вказаного Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність у відповідності із цим Статутом.
Приписами статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, яка полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, які підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною 3 вказаної статті установлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
У відповідності із приписами ч.3,4 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що мають ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, які вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок процедури проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначений Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).
Пунктом 1,2 розділу V Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування (п. 13 Розділу V Порядку).
Згідно до пункту 2 Розділу VI Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Таким чином, підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Водночас, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що у відповідності до вимог статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.
Предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі Висновку проведеного службового розслідування.
Висновком проведеного службового розслідування, зокрема, установлено факт самоусунення ОСОБА_1 від виконання функціональних обов`язків в частині тривалої відсутності на робочому місці без поважної причини у період з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, а також з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року, що є грубим порушенням службової дисципліни.
Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі №480/1338/19 зазначив, що вирішуючи питання правомірності застосування до працівника поліції дисциплінарного стягнення на підставі висновку службового розслідування, адміністративний суд має з`ясувати, чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення.
Слід зазначити, що основні обов`язки поліцейського передбачені статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», а також статтею 1 Дисциплінарного статуту.
Вчинення поліцейським порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, слугує підставою для накладення дисциплінарного стягнення, якому передує службове розслідування.
З матеріалів справи слідує, що підставою призначення службового розслідування за фактом можливого порушення позивачем службової дисципліни, які виразились у невиході на службу, слугувало подання Одеського управління ДВБ НПУ та доповідна записка заступника начальника Головного управління - начальника УПД ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про відсутність підполковника поліції ОСОБА_1 на службі без поважних причин саме 20.01.2022 року.
Як слідує із Висновку службового розслідування, з метою підтвердження обставин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці без поважної причини, поліцейськими відділу поліцейської діяльності №1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, в межах компетенції відібрано пояснення від працівників поліції, які підтвердили зазначену вище обставину.
При цьому, як зазначено у Висновку, що згідно до Довідки старшого інспектора СКЗ Березівського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_2 , підполковнику поліції ОСОБА_1 функціональні обов`язки не розроблялися у зв`язку з відсутністю останнього на службі. 
У відповідності до Довідок, наданих начальником СКЗ Березівського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_7 , слідує, що підполковник поліції ОСОБА_1 за час перебування на посаді, на службу не заступав, вогнепальна зброя за ним не закріплювалась. З 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, а також з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року останній на робочому місці не перебував. 
На підставі вище зазначених доказів, дисциплінарною комісією установлено, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці без поважних причин у період з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, а також з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року.
Заперечуючи вказані висновки позивач наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази факту невиходу ОСОБА_1 на службу, окрім Акту про відсутність на роботі саме 20.01.2022 року.
Крім того, як зазначає позивач, підставою невиходу його на службу 20.01.2022 року слугував факт тимчасової непрацездатності у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що підтверджується відповідними Довідками медичного закладу Державної установи «ТМО МВС України по Одеській області», які вказують на поважність причин невиходу ОСОБА_1 на службу.(т.1 а.с.184,186)
У свою чергу, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що зазначений період – 20 січня 2022 року, який вказує на відсутність позивача на робочу місці, дисциплінарною комісією не розглядався під час проведення службового розслідування як факт невиходу ОСОБА_1 на службу та не відображений у документах, які складені за наслідками проведення службового розслідування, а також в оскаржуваному наказі про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Окрім цього, у відповідності до пункту 13 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Наявні в матеріалах службового розслідування пояснення поліцейських, зібрані рапорти та довідки, надані за фактом можливого невиходу позивача на службу у період з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, а також з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року, не пов`язані насамперед з обставинами, що стали підставою для призначення службового розслідування.
Разом з тим, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, і лише тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми у спірних правовідносинах.
Водночас, будь-яких інших доказів в підтвердження обставин відсутності ОСОБА_1 на службі у період з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року, без поважних причин, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.07.2021 року по справі № 580/1954/20 акцентував увагу, що саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
На підставі викладеного, судова колегія вказує, що сам по собі Висновок службового розслідування та зазначені в ньому обставини не може бути самостійним доказом самоусунення ОСОБА_1 від виконання функціональних обов`язків в частині тривалої відсутності на робочому місці без поважної причини, без підтвердження відповідними документами, як то Акту про відсутність працівника на робочому місці.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що у відповідності до приписів ч.1,2 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Нормами Закону України «Про Національну поліцію України» та Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» не визначено поняття «самоусунення від виконання функціональних обов`язків в частині тривалої відсутності на робочому місці без поважної причини», зазначеного у Висновку службового розслідування, як окремого виду проступку та не установлено відповідальність за відсутність на робочому місці без поважних причин.
Апеляційний суд звертає увагу, що в положеннях пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України визначено поняття «прогул», що означає відсутність працівника на роботі без поважних причин більше 3-х годин (безперервно або в цілому). 
Для звільнення працівника з вказаної підстави власник або уповноважений ним орган повинен мати належні і достатні докази, що підтверджують відсутність цього працівника на своєму робочому місці більше 3-х годин протягом робочого дня.
Водночас, в матеріалах справи серед зазначеного вище Акту про невихід ОСОБА_1 на службу від 20.01.2022 року відсутні аналогічні Акти за період з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, а також з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року, які є одним з основних доказів факту неявки працівника на роботу без поважних причин.
Насамкінець, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. 
З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний, зокрема, контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.
Однак, як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, керівництвом відділу поліцейської діяльності №1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та відповідальним особами такого відділу не вживались жодні дії щодо перевірки/фіксування підстав можливої відсутності позивача на робочому місці за період з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року.
Наведені обставини, підтверджуються матеріалами службового розслідування, за наслідками якого на посадових осіб та керівництво ГУНП в Одеській області, накладено дисциплінарні стягнення за допущену ними бездіяльність під час виконання службових обов`язків в частині відсутності з їх боку контролю за діями підлеглих працівників.
Зазначене вище, на переконання колегії суддів, свідчить про відсутність у відповідача беззаперечних доказів «самоусунення ОСОБА_1 від виконання функціональних обов`язків в частині тривалої відсутності на робочому місці без поважної причини за період з 01.10.2021 року по 28.12.2021 року, з 11.01.2022 року по 18.01.2022 року» та неналежне фіксування (оформлення) факту неявки позивача на роботу у ці дні.
Відтак, з урахуванням установлених обставин по справі, на переконання судової колегії, суд попередньої інстанції дійшов помилкових висновків про правомірність звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновку службового розслідування.
Беручи до уваги вище викладене, апеляційний суд вказує про протиправність спірного наказу ГУНП в Одеській області «Про застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції» від 25.03.2022 року №496 та наявність підстав для його скасування.
Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (наказ від 25.03.2022 року №496) ГУНП в Одеській області прийнято наказ «Про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції» від 30.03.2022 року №624 о/с.(т.2 а.с.108)
Положеннями ст. 9 КАС України установлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 означеної статті визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ураховуючи вище означене, з метою повного захисту прав позивача, судова колегія уважає за можливе вийти за межі позовних вимог, та визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції» від 30.03.2022 року №624 о/с.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому його права підлягають захисту шляхом поновлення на роботі на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно із частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.
У відповідності до Листа Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області №9/3561 від 24.04.2023 року посада, яку обіймав ОСОБА_1 до звільнення зі служби в поліції на теперішній час є вакантною. (т.3 а.с.169)
Враховуючи наведені вище правові норми, колегія суддів уважає, що належним способом захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача є поновлення його на тій посаді та у тому органі, з якого його було протиправно звільнено.
Разом з цим, приписами частини другої статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Вирішуючи питання щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт із пункту 1).
У відповідності із ч.3 п.2 Порядку, збереження заробітної плати у всіх інших випадках, до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата (тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи).
Положеннями пункту 5 розділу IV Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно із абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Оскільки ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.03.2022 року, відповідно 31 березня 2022 року є останнім днем роботи, за який відповідачем виплачена позивачу заробітна плата при проведенні розрахунку під час звільнення.
Тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 , який утворився внаслідок винесення протиправного наказу про звільнення, суд апеляційної інстанції уважає необхідним обраховувати з 01.04.2022 року по 24.05.2023 року (день ухвалення рішення про поновлення на посаді).
Апеляційним судом при розрахунку сум, що підлягають стягненню на користь позивача, використано Довідку про доходи ОСОБА_1 №324 від 27.04.2023 року, відповідно до якої середньомісячна заробітна плата позивача складає 5810,22 грн., а середньоденна заробітна плата складає 98,48 грн. (т.3 а.с.170).
Беручи до уваги надану відповідачем Довідку про доходи ОСОБА_1 №324 від 27.04.2023 року, судом апеляційної інстанції здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу за період часу з 01.04.2022 року по 24.05.2023 року, а саме: 
- оскільки нарахована середньоденна заробітна плата становить 98,48 грн., а кількість днів вимушеного прогулу складає 299 дні, то середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Одеській області складає 29445,52 грн. (299 х 98,48 грн.), яка визначена без виключення сум відрахування на податки та інших обов`язкових платежів.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
На підставі вище викладеного, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, яке у свою чергу призвело до неправильного вирішення справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі №420/6971/22 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. 9, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі №420/6971/22– скасувати.
Прийняти у справі №420/6971/22 нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції» від 25.03.2022 року №496.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції» від 30.03.2022 року №624 о/с.
Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 01 квітня 2022 року. 
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2022 року по 24.05.2023 року у загальному розмірі 29  445,52 грн. (двадцять дев`ять тисяч чотириста сорок п`ять гривень 52 копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено та підписано суддями 02.06.2023 року.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	А.В. Крусян    Т.М. Танасогло