Справа № 161/279/23 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/364/23  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 квітня 2023 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року ,
В С Т А Н О В И В:
04.01.2023 року позивач ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування зазначивши, що 10.12.2019 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (ТзОВ «1БАНК») та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 8249854, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 7150 грн, які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити проценти за користування ними (далі - Договір позики). Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав ОСОБА_1 грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 15.05.2020 року становить 14042,60 грн та складається із: заборгованості за основним боргом - 7150 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 3317,60 грн; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3575 грн.
03.04.2017 року між ТзОВ «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 03042017 та на його виконання 15.05.2020 року підписано Реєстр прав вимоги № 99, відповідно до котрого право вимоги за Договором позики перейшло до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал». Таким чином, сума невиконаних ОСОБА_1 за взятими на себе кредитними зобов`язаннями становить 14042,60 грн та вказані кошти відповідач повинен був сплатити в користь нового Кредитора, однак останній борг не повертає. У зв`язку з цим, ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» на суму заборгованості здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення. 
Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 24893,61 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 7150 грн; заборгованості за Процентами - 3317,60 грн; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3575 грн; заборгованості за 3% річних - 1101,54 грн; заборгованості за інфляційними втратами - 5041,29 грн; а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2481 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 рокупозов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 17196 (сімнадцять тисяч сто дев`яносто) гр. 08 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7150 грн; заборгованість за процентами - 3317,60 гр.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3575 грн; 3% річних - 749,50 грн; інфляційні втрати - 2404,05 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1713 грн 84 коп, витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гр. , а всього 8713 (вісім тисяч сімсот тринадцять) грн 84 коп.
В іншій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал`відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права та вказує, що факт укладення між ним та позивачем Договору позики він заперечує. Так, позивачем ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» не надано суду його заяви, з якої б убачалось бажання отримати кредит та його розмір, а будь-які відомості про зазначення номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти відсутні. Також, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме належним йому електронним цифровим підписом підписано Договір позики, оскільки ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті до позовної заяви не долучено. У свою чергу, наданий ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» лист від ТзОВ «ФК «Фінекспрес» від 08.11.2021 року № 08/11-2021-5 не є первинним обліковим документом, який би доводив отримання ним кредитних коштів. Одночасно з цим вказує, що Договір факторингу № 03042017 між ТзОВ «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладеним 03.04.2017 року в той час, коли спірний Договір позики датований 10.12.2019 року, а тому жодних правових підстав вважати, що позивач набув право вимоги за спірним правочином немає. Враховуючи наведене, просить рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Судом встановлено, що 10.12.2019 року між ТзОВ «1БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 8249854 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов (а.с. 6-7).
Відповідно до п. 2 Договору позики Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 7150 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 29 днів. Базова процентна ставка 1,60 % в день. Розмір процентів на прострочену позику складають 2,70% в день.
Згідно п. 5 Договору позики, - цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ («Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.
Відповідно до п. 8.4 Правил, - якщо під час дії особливих умов виконання Договору, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності (у тому числі право сплати Процентів акційних), Позичальник порушить взяті на себе договірні зобов`язання, такі особливі умови виконання Договору втрачають силу, що означає, що нараховані згідно умов Договору Проценти підлягають сплаті Позичальником в повному об`ємі за весь період дії Договору згідно умов Договору і незалежно від пропонованих особливих умов Програми лояльності.
Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав Позичальнику грошові кошти у сумі 7150 грн строком до 08.01.2020 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору (а.с. 8).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Правильно застосувавши норми матеріального права, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 , на веб сайті TзOB «1БАНК» https://mycredit.ua/ через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформацію щодо свого імені, номеру телефону, адреси доставки об`єкта оренди, реквізити документа, що посвідчує його особу, електронну адресу.
Позичальник у електронній формі через сайт Кредитодавця (особистий кабінет) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, котрий було надіслано Орендарю (через телекомунікаційну систему) в електронному повідомлені - надісланому на електронну адресу (e-mail) вказаний під час складання заявки, а саме: вказаний в наданій довідці, підписав Договір позики № 8249854, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» свідчить про укладення договору (а.с. 13).
Отже, ТзОВ «1БАНК» та ОСОБА_1 , уклавши 10.12.2019 року Договір позики № 8249854, досягали згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Як уже зазначалося, TзOB «1БАНК» свої зобов`язання за Договором позики виконав належним чином та перерахував на рахунок ОСОБА_1 7150 грн.
Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 15.05.2020 року становить 14042,60 грн та складається із: заборгованості за основним боргом - 7150 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 3317,60 грн; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3575 грн. (а.с. 9-12).
Вищевказаний розрахунок відповідає вимогам до первинних документів, встановленим Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮ від 12.04.2012 року № 578/5, а тому у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів даний доказ; відповідачем в ході розгляду справи такий розрахунок не спростований в жодній мірі.
03.04.2017 року між TзOB «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 03042017 (а.с. 15-18).
Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу, - Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а Новий кредитор зобов`язується їх прийняти.
15.05.2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 99, відповідно до котрого право вимоги за Договором позики № 8249854 від 10.12.2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал».
Покликання в апеляційній скарзі на те, що переходу до позивача права вимоги за вищевказаним Договором кредиту не відбулося, оскільки Договір факторингу № 03042017 між TзOB «1БАНК» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений 03.04.2017 року, тобто фактично до укладення ним спірного правочину, не заслуговує на увагу, оскільки п. 4.1. Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора саме з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку № 3 до цього Договору, а не з дати укладення Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року.
Наведене свідчить про ту обставину, що саме з 15.05.2020 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за Договором позики за Реєстром передачі прав вимоги № 99, тобто тоді, коли між його сторонами (TзOB «1БАНК» та ОСОБА_1 ) вже виникли та існували правовідносини з приводу кредитування (позики).
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
З вищенаведеного слідує, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами Договору позики № 8249854, укладеного 10.12.2019 року між ним та TзOB «1БАНК», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним правочином, яка станом на 15.05.2020 року становить 14042,60 грн.
У своєму позові ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» також ставить питання про стягнення з ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат, які нараховує за період з 15.05.2020 року по 27.12.2022 року.
Однак, вищевказану вимогу суд першої інстанціє задовольнив частково з огляду на наступне.
Згідно ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час.
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання забороняється.
За наведених обставин, вимоги ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтованими є лише за період з 15.05.2020 року по 23.02.2022 року включно, а саме:
-Розрахунок 3 % річних:1)період розрахунку: з 15.05.2020 року по 31.12.2020 року - 231 день; [Проценти] = 14042,60 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 231 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 265,89 грн;2)період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів; [Проценти] = 14042,60 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 421,28 гр.;3)період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні; [Проценти] = 14042,60 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 62,33 грн.
-індексація на суму 14042,60 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 117,120% (за період Травень 2020 - Лютий 2022); [Інфляційні нарахування] = 14042,60 грн. (сума боргу) ? 117,120% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 14042,60 грн (сума боргу) = 2404,05 грн.
Отже, за прострочення взятих не себе зобов`язань за Договором позики № 8249854 від 10.12.2019 року стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають 749,50 грн. 3% річних та 2404,05 грн. інфляційних втрат.
Таким чином рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною третьою ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Стороною позивача на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подано акт прийому-передачі наданої правової допомоги, виконаних адвокатом.
Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводами, що були викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, та є таким, що зводяться до переоцінки доказів і не згоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки та не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року в даній справі в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: