КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 травня 2023 року місто Київ.
Справа 362/1109/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6658/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого                            Желепи О.В.,
суддів:                                      Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.
за участю помічника судді, який за дорученням головуючого здійснює повноваження секретаря судового засідання Ковальової В.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року (ухвалене у складі судді Кравченко Л. М., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей
 
ВСТАНОВИВ
 
Позивач у лютому 2022 р. звернулася до суду за позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем у них з березня 2010 р. виникли фактичні шлюбні відносини. 14.10.2012 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області. Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказала на захворювання та пільги дітей, відвідування ними закладів освіти, способу проведення дозвілля. Позивач страждає на хронічні захворювання та має дохід у вигляді заробітної плати, якої не вистачає на утримання двох дітей. Вказала на неофіційний дохід відповідача, який є нерегулярним та мінливим та становить від 30 тис. грн. до 50 тис. грн., від перевезення вантажів та здачі майна в оренду, та належності на праві власності, на праві володіння та користування нерухомого та рухомого майна. Станом на момент звернення до суду відповідач є працездатним, отримує дохід володіє майном, має задовільний стан здоров`я, аліменти нікому не сплачує, на утриманні нікого не має. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 4 тис. грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі по 4 000 грн 00 к. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.02.2022 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн 40 к.
В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 31 січня 2023 року, згідно поштової відмітки, направив на адресу Васильківського міськрайонного суду Київської області апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року та винести постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 та малолітнього сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі по 1 600 грн 00 к. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.02.2022 року та до досягнення дітьми повноліття.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що позивач та діти проживають з відповідачем в одному будинку однією сім`єю, а тому утримання дітей, пов`язане з харчуванням, забезпеченням одягу, лікуванням дітей, сплатою послуг на опалення будинку, за електроенергію також покладено на батька. Зазначає, що не уникає  сплати аліментів, однак погодився на сплату суми в розмірі 1 600 грн, тобто 3 200 грн на двох дітей щомісячно. Також звертає увагу, що ОСОБА_5 отримує допомогу від держави як пенсію, у зв`язку з втратою годувальника.
Вказує, що відповідач не має постійної офіційної роботи, пенсію не отримує, а позивачем не доведено, що відповідач здає магазин в оренду, як і здійснення перевезень автобусом пасажирів. Відповідач здійснює перевезення вантажів і цим фактично заробляє собі та своїй сім`ї на життя.
Скаржник, не погоджуючись з висновком суду про те, що діти знаходяться на утриманні матері ОСОБА_3 , вказує, що довідка №154 від 18.05.2022 року Крушинського старостинського округу про те, що діти знаходяться на утриманні ОСОБА_3 , видана неправомірно, оскільки з одних лише квитанцій про сплату гуртків та харчування в школі не можна стверджувати, що діти знаходяться на утриманні Позивача.
Вказує, що позивачем не надано належних доказів великого щомісячного заробітку Відповідача та обґрунтування суми аліментів у розмірі 8 000 грн щомісячно.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.
10 березня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив від позивача,  в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
У відзиві зазначає про те, що  з настанням війни в Україні позивач вивезла дітей у більш безпечне місце та одна їх утримувала, батько не цікавився ними. Відсутність пенсії у відповідача не впливає на сплату аліментів. 
Вказує, що доводи та докази відповідача протирічать один одному, вводячи суд в оману. Зазначає, що передача в оренду магазину підтверджується договором, відповідно до якого сума, яку сплачує орендар орендодавцю, складає 800 грн. Акцентує, що відповідач не афішує свій реальний дохід, в тому числі і від здавання в оренду майна. 
Твердження відповідача, що він добровільно надає матеріальну допомогу дітям, купує їм одяг, їжу, надає кишенькові кошти, не відповідають дійсності, як і твердження про ведення спільного побуту. Діти наразі проживають в Туреччині, у старшої доньки позивачки. Позивач утримує дітей, пересилаючи їм кошти на картковий рахунок ОСОБА_5 . Звертає увагу, що відповідач не спілкується з дітьми, останні не отримують від нього ніякої допомоги.
Відповідач набув у власність за період шлюбу майно, оціночна вартість якого складає 1 276 388 грн, тобто доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Відповідач є здоровою та працездатною особою, відтак має об`єктивні можливості для отримання доходів для утримання себе та своїх дітей, аліменти  відповідач нікому не платить, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. 
20 березня 2023 року відповідач подав заперечення до відзиву, в якому зазначає, що позивач не довів, що відповідач має стабільний дохід у розмірі, щоб мати спроможність сплатити аліменти у розмірі 8 000 грн за місяць. Доказів отримання плати за здачу в оренду магазину позивачем не надано, до апеляційної скарги відповідачу надано документи, що підтверджують,  не отримання заробітної плати, а наявність майна у відповідача не має відношення до предмету спору.
В судовому засіданні 02 травня 2023 року ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_6   доводи апеляційної скарги підтримали. ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. 
В судовому засіданні було вирішено клопотання щодо приєднання нових доказів, які було подано разом з апеляційною скаргою. Протокольною ухвалою в задоволенні даного клопотання колегією суддів було відмовлено, оскільки заявником не обґрунтовано неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що сума аліментів 3 200 на двох дітей є недостатньою для їх нормального розвитку та існування. 
 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Відповідно до копії рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2013 р. (справа №362/1015/13-ц), заяву ОСОБА_3 задоволено, оголошено ОСОБА_3 усиновлювачем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесено зміни до актового запису № 1920 від 27.10.2007 р. в графі мати.
Як вбачається з матеріалів справи, діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 мають хронічні захворювання, які потребують періодичного обстеження.
З наданих суду копій вбачається, що діти: ОСОБА_5 відвідувала у комунальному закладі позашкільної освіти Калинівської ради Фастівського району Київської області «Центр дитячо-юнацького розвитку» гурток Гімнастики з 2020 р. по 01.09.2021 р. включно, та ОСОБА_4 навчається у комунальному закладі позашкільної освіти Калинівської ради Фастівського району Київської області «Центр дитячо-юнацького розвитку» в секції дзюдо з 2020 р. по 18.10.2021 р., відповідно до копій довідок від 28.10.2021 р. № 59/15-05, № 58/15-05. Також ОСОБА_5 навчалась з 01.09.2013 р. по 31.05.2021 р. на фортепіанному та вокально-хоровому відділах та ОСОБА_4 з 01.09.2020 р. по 31.05.2021 р. на вокально-хоровому відділі в Калинівській дитячій школі мистецтв.
Факт сплати позивачем витрат на позашкільний розвиток дітей підтверджується копіями квитанцій - від 28.12.2021 р., відправник: ОСОБА_3 , призначення «за тренування з дзюдо, за ОСОБА_4 », від 03.12.2021 р., відправник: ОСОБА_3 , призначення «за уроки з англ.мови, за ОСОБА_4 ».
Відповідно до копії довідки про доходи ОСОБА_3 від 11.02.2022 р., позивач працює в КНП КОР «ОПНМО» на посаді провідного юрисконсульта, та в період з 01.08.2021 р. по 31.01.2022 р. отримала дохід в розмірі 42 тис. 631 грн.
Крім того, відповідно до копії довідки ЗФПО «КММФК» від 29.08.2022 р. № 05, ОСОБА_5 є студенткою І курсу денної форми навчання групи 106-МН відділення Сестринська справа за спеціальністю 223 Медсестринство ЗФПО «Київський міським медичний фаховий коледж». Форма навчання бюджетна. Термін навчання з 01.09.2022 р. по 30.06.2026 р.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а отже позивач вправі вимагати покладення на відповідача аліментних зобов`язань.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статей 51 Конституції України, ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Положеннями  ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Встановивши, що діти сторін проживають разом з матір`ю, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 8 000 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, є безпідставними, оскільки виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме відповідач  повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачу в суді першої інстанції надавалась правова допомога, а тому останній мав та був зобов`язаний надати суду документи про його доходи, проте таких доказів не надав.
Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин, які б унеможливлювали сплату  відповідачем аліментів  в сумі 8 000 грн. щомісячно, відповідач, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду першої інстанції не надав.
Сама по собі відсутність виплати ОСОБА_2 пенсії не слугує доказом неспроможності останнього виплачувати визначені судом аліменти. Наявність отримуваної ОСОБА_5 соціальної допомоги також не може слугувати підставою звільнення відповідача від обов`язку сплачення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі  8 000 грн. на двох дітей є непомірним для нього як для особи, яка не має офіційної роботи, колегія суддів відхиляє, оскільки  відповідач є працездатною особою, доказів на підтвердження того, що відповідач має статус безробітного і не може працевлаштуватись з метою виконання своїх батьківських обов`язків, суду надано не було.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він добровільно надає грошові кошти на утримання дітей, купує їм їжу, одяг, не були доведеними належними та допустимими доказами. Доводи про те, що відповідач ніс витрати на утримання будинку.  в якому до лютого 2022 року проживали діти. колегія суддів не приймає. оскільки судом встановлено. що діти знаходяться за межами України і з батьком вже не проживають.
Доводи апеляційної скарги про те. що наявність майна у відповідача не має значення для вирішення питання про розмір аліментів не узгоджуються з вище наведеними нормами сімейного кодексу. відповідно до якого. при визначенні розміру аліментів має враховуватись також наявність рухомого та нерухомого майна у боржника.
Позивач надала суду докази того, що відповідач має майно, яке за договором передавав в оренду. Відповідач же доказів протилежного суду в установлені законом строки не подав.  
Відсутність постійного заробітку не звільняє ОСОБА_2 , як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей.
Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, колегія суддів вважає, що витрати позивачки на утримання дітей є вищими ніж вона їх може забезпечити (харчування, забезпечення одягом, житлом, лікуванням, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку). А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, так-як вони є природними потребами.
Колегія суддів встановила, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів,  які б свідчили про те, що він не має фінансової можливості сплачувати на утримання кожної своєї дитини по 4 000 грн.
При цьому суд також враховує, що відповідно до загально доступної інформації Міністерства Фінансів, середній розмір заробітної плати  по м. Києву (в регіоні де проживає відповідач) станом на січень2022року становила21347 грн.
Відповідно до загально доступної інформаціїДержавної служби статистики України, середньомісячна заробітна плата штатних працівників в галузі наземного транспорту станом на січень 2022 року становила 14 692 грн.
Таким чином, відповідач , який зобов`язаний утримувати своїх дітей має можливість працевлаштуватись та заробляти кошти в достатньому розмірі, щоб сплачувати на утримання кожної дитини 4 000 грн.
Стягнення аліментів в меншому розмірі призведе до порушення прав неповнолітніх дітей та не буде відповідати їх найкращим інтересам.
Визначаючи розмір аліментів, суд вірно врахував стан здоров`я дітей та відповідача, який немає захворювань, які б перешкоджали йому працювати та заробляти достатньо коштів для забезпечення своїх дітей всім необхідним.
Доводи скарги про те, що позивач не довела, що відповідач здійснює автоперевезення та заробляє від 30 до 50 000 грн., колегія суддів не приймає з огляду на те, що відповідач в судовому засіданні визнав, що він час від часу займається автоперевезеннями, проте, останній не довів, що він в нинішніх реаліях не може маючи професію водія та автомобіль для здійснення вантажних перевезень не має можливості заробити 16 000 грн., з яких половину витратити на виконання свого обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей.
Доводи відповідача та його адвоката зводяться до того, що відповідач не має доходу, але за відсутності поважних причин відсутності такого доходу, застосовуючи загальні принципи цивільного судочинства: розумності та справедливості, суд виходячи з найкращих інтересів дітей не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зменшення розміру аліментів до 3200 грн. на двох дітей, оскільки в такому разі відповідач буде звільнений від обов`язку утримувати  дітей, а весь тягар їх утримання буде нести позивач.
Крім того, відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я  когось із них.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд

ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року залишити без змін 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    О.В. Желепа 

Судді                                                                                                О.Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна