ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2023 р.                                      Справа№ 910/5033/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Агрикової  О.В. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" та Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023
у справі № 910/5033/22 (суддя Гумега О.В.)
за позовом Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі:
Міністерства внутрішніх справ України (позивач - 1)
Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (позивач - 2)
до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (відповідач - 1)
Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (відповідач - 2)
про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 260 390,51 грн,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах Міністерства внутрішніх справ України (далі - Міністерство), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Військова частина) до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (далі - ПАТ "Українські вертольоти"), Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-АВІА" (далі - ДП "Хорів-АВІА") про повернення майна та стягнення з останнього неустойки за прострочення повернення цього майна у розмірі 260 390,51 грн.
13.01.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача-1 надійшла заява про надання відстрочки виконання рішення суду на 12 місяців.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі                       № 910/5033/22 позов задоволено частково, зобов`язано відповідачів передати Військовій частині у справному стані вертоліт МІ-8МТВ із заводським номером 95128 за актом приймання-передавання; стягнуто з ПАТ "Українські вертольоти" та ДП "Хорів-АВІА" на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону по 3 193,43 грн витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позову відмовлено; відстрочено виконання судового рішення у справі               № 910/5033/22 до 16.07.2023.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі укладеного між Військовою частиною та ДП "Хорів-АВІА" договору про оренду вертольоту Мі-8МТВ, заводський номер 95128 реєстраційний номер UR-HLB № 4.7.-.02. з урахуванням додаткових угод до нього, вказаному відповідачу було передано в оренду вищезазначене повітряне судно. Пізніше 27.01.2010 між ДП "Хорів-Авіа" та ПАТ "Українські вертольоти" укладено договір суборенди                   № УВ.АРВ-12-007, згідно якого зазначене повітряне судно передано відповідачу-1. Після введення в Україні воєнного стану у відповідачів після вчинення Військовою частиною належної вимоги виник обов`язок повернути повітряне судно позивачеві. З урахуванням умов пункту 11.3. договору оренди та пункту 12.5 договору суборенди у відповідачів виникло зобов`язання повернути повітряне судно Військовій частині протягом 14-ти днів після пред`явлення вимоги. Оскільки така вимога Військової частини у визначений строк не була виконана, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги Прокурора про зобов`язання відповідачів передати Військовій частині у справному стані вертоліт МІ-8МТВ із заводським номером 95128 за актом приймання-передавання. При цьому суд першої інстанції врахував, що виконання вимоги від 24.02.2022 про повернення повітряного судна на базовий аеродром позивача було неможливим внаслідок непереборної сили, яка не залежала від поведінки відповідачів, а тому підстави для покладення на них відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за цією вимогою в силу вимог статті 617 ЦК України відсутні. За таких обставин у позові про стягнення пені за період прострочення з 15.03.2022 по 23.03.2022 було відмовлено. У рішенні господарський суд також дійшов до висновку, що відповідачі відповідальні за прострочення повернення орендованого повітряного судна у період з 24.03.2022 по 10.06.2022 (кінцева дата нарахування пені згідно заявлених позовних вимог). За розрахунком суду, сума пені за цей період складала 104 041,87 грн, однак суд визнав, що причини несвоєчасного повернення орендованого вертольоту є винятковими, а поведінка відповідачів свідчить про вжиття останніми заходів, направлених на виконання зобов`язання щодо його повернення вертольоту. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені до 0,00 грн. Також суд вказав, що питання відповідальності за порушення господарського зобов`язання за договором сторонами урегульовано інакше, тому підстави для стягнення нарахованого на підставі частини 2 статті 231 ГК України штрафу у розмірі 146 058,78 грн відсутні. Водночас суд частково задовольнив клопотання відповідача-1 про відстрочення виконання рішення до 16.07.2023.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ДП "Хорів-АВІА" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що місцевим господарським судом було прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав, що жодними діями, бездіяльністю чи формулюваннями умов договору оренди та суборенди зі сторони ДП "Хорів-АВІА" неможливо було запобігти ситуації з прострочення повернення повітряного судна, що свідчить про відсутність вини останнього у формі умислу чи необережності. На думку скаржника, ним було вжито всіх залежних від нього заходів для повернення майна, відтак місцевий господарський суд неправильно вирішив справу, стягнувши з відповідача штрафні санкції у вигляді пені, за відсутності підстав для притягнення його до відповідальності у зв`язку із настанням обставин непереборної сили внаслідок введення воєнного стану.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023 апеляційну скаргу ДП "Хорів-АВІА" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5033/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ДП "Хорів-АВІА" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі        № 910/5033/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Прокурор звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови в стягненні штрафних санкцій та в частині відстрочення виконання судового рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що місцевим господарським судом було прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Прокурор вказав, що зобов`язання щодо повернення повітряного судна мало б бути виконане до 14.03.2022, тому з 15.03.2022 має місце прострочення виконання зобов`язання. Оскільки орендоване майно не було повернуто, в даному випадку відсутні відкладальні обставини, якими сторони обумовили настання прав та обов`язків, тому стягненню з відповідача-2 підлягає пеня у заявленому в позові розмірі за період з 15.05.2022 по 10.06.2022. Зазначені у рішенні суду "виняткові причини несвоєчасного повернення орендованого вертольоту" не були доведені належним чином, відповідачами не вживалось усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання. Зменшивши розмір пені та штрафу до 0 грн, суд фактично звільнив відповідача від сплати, що не відповідає приписам чинного законодавства та судовій практиці. Заявлені до стягнення штрафні санкції у розмірі 114 331,73 грн пені, без урахування штрафу, не зможуть у повній мірі забезпечити виконання компенсаційної (відновлювальної) та штрафної функцій господарсько-правової відповідальності за невиконання зобов`язань з огляду на ті наслідки, до яких призвело порушення відповідачами договірних зобов`язань. Суд не мав підстав для відстрочення виконання рішення суду до 16.07.2023, виходячи за межі відомого на момент прийняття судового рішення терміну дії воєнного стану в Україні, оскільки повернення повітряного судна є необхідним саме на період дії воєнного стану у країні.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 20.02.2023 апеляційну скаргу Прокурора передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.
В апеляційній скарзі Прокурором викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою до надходження коштів з державного бюджету.
21.02.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Прокурора надійшло клопотання щодо долучення до апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 доказів сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5033/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги прокурора на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
01.03.2023 матеріали справи № 910/5033/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 апеляційну скаргу ДП "Хорів-Авіа" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокурора на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.04.2023. Учасникам апеляційного провадження встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 27.03.2023.
20.03.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ДП "Хорів-Авіа" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Відповідач-1 скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, та 24.03.2023 надав відзив на апеляційну скаргу Прокурора, в якому просив залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги Прокурора, ПАТ "Українські вертольоти" зазначило, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин так і врегульованого розміру неустойки (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, суд враховуючи наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, а також загальні засади цивільного судочинства на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе відповідне зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки. У зв`язку з тим, що порушення зобов`язання відбулося з настанням обставин непереборної сили з незалежних від відповідачів причин та цей випадок є винятковим, враховуючи відсутність вини відповідачів, беручи до уваги значний розмір заявленої неустойки, відсутність понесення позивачами збитків, враховуючи вжиття відповідачами ряду заходів, направлених на виконання зобов`язань щодо повернення повітряного судна, вбачається наявність вагомих підстав для зменшення розміру пені. Заперечення Прокурора щодо відстрочення виконання рішення є безпідставними, оскільки останнім не наведено жодного доказу, який би підтверджував факт необгрунтованості, недоцільності чи незаконності ухваленого судом першої інстанції рішення про надання відстрочення його виконання. Подача Прокурором апеляційної скарги спрямована не на реальне виконання рішення, а виключно на незаконне покладення на відповідачів відповідальності, за відсутності їх вини, за допущене порушення договірних зобов`язань.
Також у своєму відзиві ПАТ "Українські вертольоти" просило суд долучити до матеріалів даної справи докази, яких не існувало на момент ухвалення рішення судом першої інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Хорів-Авіа" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22. Спільний розгляд апеляційних скарг ДП "Хорів-Авіа" та Прокурора на вищезазначене рішення призначено на 12.04.2023. Учасникам справи встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу ДП "Хорів-Авіа" до 07.04.2023.
03.04.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Прокурора надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON.
04.04.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від представника Військової частини Бобошко І.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 задоволено вищезазначені клопотання Прокурора та Військової частини про участь їх представників у судовому засіданні 12.04.2023 о 14:20 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON у справі № 910/5033/22.
10.04.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ПАТ "Українські вертольоти" надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 у розгляді справи № 910/5033/22 оголошено перерву до 19.04.2023. Вирішено проводити наступне судове засідання в режимі відеоконференції з використанням системи EASYCON за участю Прокурора та представника Військової частини.
19.04.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представників ПАТ "Українські вертольоти", адвоката Хоруженка В.О. та адвоката Букорос С.С. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовані неможливістю прибуття у судове засідання у зв`язку з викликом останніх до Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві в день проведення судового засідання.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 відкладено розгляд апеляційних скарг у справі № 910/5033/22 10.05.2023. Вирішено проводити наступне судове засідання в режимі відеоконференції з використанням системи EASYCON за участю представника Військової частини та Прокурора.
08.05.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника ПАТ "Українські вертольоти" адвоката Хоруженка В.О., надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи та оголошення перерви в судовому засіданні.
10.05.2023 розгляд справи № 910/5033/22 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці.
Після виходу судді Чорногуза М.Г. з відпустки, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 призначено до розгляду апеляційні скарги ДП "Хорів-Авіа" та Прокурора на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 на 31.05.2023 о 16 год. 00 хв. Вирішено проводити наступне судового засідання в режимі відеоконференції з використанням системи EASYCON за участю представника Військової частини та Прокурора.
31.05.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду ПАТ "Українські вертольоти" подало заяву про часткове скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 із закриттям провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, долучивши до заяви копію приймально-здавального акта № 6923192.
У судовому засіданні 31.05.2023 представники відповідачів підтримали скаргу ДП "Хорів-Авіа" та просили її задовольнити, а також заперечили проти скарги Прокурора та просили суд відмовити у її задоволенні.
Прокурор та представники позивачів підтримали скаргу Прокурора, просили суд її задовольнити, скасувати рішення в частині відмови в стягненні штрафних санкцій та у відстроченні його виконання, ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов. Водночас дані учасники справи заперечили проти задоволення скарги відповідача-2.
31.05.2023 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).
Згідно з положеннями частина 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу, заяві від 07.04.2023 та заяві від 30.05.2023 ПАТ "Українські вертольоти" просило долучити до матеріалів справи докази.
В обґрунтування вказаних заяв відповідач зазначив, що подані докази є новими, оскільки їх не існувало на момент ухвалення рішення місцевим господарським судом, що свідчить про поважність причин їх неподання до суду першої інстанції.
Розглянувши вищезазначені заяви, колегія суддів зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020, у справі № 908/1908/19.
Із поданих до суду апеляційної інстанції відповідачем-1 доказів вбачається, що їх на момент прийняття місцевим господарським судом рішення не існувало, оскільки вони датовані вже після прийняття вказаного рішення.
Враховуючи викладене, відповідні заяви відповідача-1 про долучення доказів не підлягають задоволенню.
Також у заяві від 30.05.2023, яка надійшла до суду 31.05.2023, ПАТ "Українські вертольоти" просило суд частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 та закрити провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України та частини 1 статті 278 ГПК України, обґрунтовуючи його тим, що 30.05.2023 відповідачами було повернуто Військовій частині повітряне судно - вертоліт Мі-8МТВ-1 № 95128, що підтверджується копією приймально-здавального акта № 6923192.
Відповідно до частини 1 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Колегія суддів зазначає, що на момент прийняття 16.01.2023 рішення Господарським судом міста Києва, приймально-здавального акту № 6923192 не існувало, а повітряне судно не було передано Військовій частині.
Таким чином, наведене вказує на відсутність підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України, для закриття провадження у справі з огляду на існування предмета спору у суді першої інстанції.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційних скарг, вислухавши пояснення Прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.
Як було вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 31.05.2000 між Військовою частиною та відповідачем-2 було підписано та скріплено печатками приймально-здавальний акт, за яким на підставі договору оренди № 6.7-20 від 24.05.2000 було передано повітряне судно Мі-8МТВ, заводський номер 95128.
18.06.2002 між Військовою частиною та Державним підприємством МВС України "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-АВІА", яке надалі змінило своє найменування на Державне підприємство "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-АВІА", укладено договір № 4.7.-.02 про оренду вертольоту Мі-8МТВ, заводський номер 95128 реєстраційний номер UR-HLВ, за умовами якого Військова частина передала, а вказаний відповідач прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - вертоліт Мі-8МТВ, заводський номер 95128, вартість якого за залишковою вартістю складає             3 348877,00 грн.
Матеріали справи свідчать, що до вказаного договору сторонами вносились зміни шляхом укладення додаткових угод, копії яких містяться в матеріалах даної справи.
Згідно з п.п. 1.1. договору в редакції додаткової угоди № 6 від 21.06.2011 балансова вартість вищезазначеного повітряного судна становить 2 086 554,00 грн.
За умовами пункту 1.2. цієї угоди повітряне судно передається в оренду з метою його використання відповідно до норм і правил, установлених законодавством України, міжурядовими договорами (угодами), контрактами з ООН, положеннями Конвенції про міжнародну цивільну авіацію, пов`язаними з нею додатками, не допускаючи дії, що можуть призвести до заборони його експлуатації.
Відповідно до пункту 2.5. договору в редакції додаткової угоди № 6 повітряне судно повертається орендарем на аеродром орендодавця не пізніше дати припинення або розірвання договору. За узгодженням сторін термін та місце повернення повітряного судна можуть змінюватися.
За умовами пункту 2.6. договору в зазначеній редакції приймання-передавання повітряного судна від орендодавця до орендаря оформлюється актом приймання-передавання, підписаним уповноваженими представниками обох сторін. Порядок повернення повітряного судна від орендаря до орендодавця є аналогічним порядку, встановленому при передачі повітряного судна від орендодавця до орендаря за цим договором. Повітряне судно вважається повернутим Військовій частині з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі повітряного судна.
Обов`язок щодо складання акта приймання передачі повітряного судна при поверненні покладається на орендаря (пункт 2.7. договору).
За умовами пункту 11.2. договору в редакції додаткової угоди № 6 від 21.06.2011 у випадку настання форс-мажорних обставин для якої-небудь із сторін, вона повинна в термін 48 годин оповістити про це другу сторону.
У випадку настання форс-мажорних обставин відповідно до абзацу 1 пункту 11.1., на вимогу орендодавця орендар забезпечує повернення повітряного судна на базовий аеродром орендодавця або, за письмовим погодженням на інший аеродром чи регіон України, у справному стані із залишком ресурсу, який фактично має кожне повітряне судно на момент введення обставин, передбачених абзацом 1 пункту 11.1.в терміни, що визначені Графіком повернення орендованих повітряних суден, який складається сторонами окремо та після стає невід`ємною частиною договору (пункт 11.3. договору в редакції додаткової угоди № 6).
За умовами пункту 1.1. договору в редакції додаткової угоди № 12 від 08.04.2019 вартість повітряного судна згідно з актом оцінки на 01.03.2019 становить за незалежною оцінкою 48 098 590,00 грн.
Відповідно до положень абзацу 1 пункту 11.1. договору в редакції додаткової угоди № 12 від 08.04.2019 сторони звільняються від виконання зобов`язань за договором, якщо це викликано форс-мажорними обставинами. Під такими обставинами розуміють введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період.
Дію даного договору було продовжено з 15.10.2002 до 05.05.2028 включно (пункт 14.1. договору в редакції додаткової угоди № 12).
Додатковою угодою № 13 від 08.04.2019 погоджено графік повернення повітряного судна (додаток до додаткової угоди № 13 до договору оренди), за умовами якої відповідач зобов`язався повернути позивачеві повітряне судно (заводський номер 95128) на аеродром позивача у такому порядку: 1 день - оповіщення орендаря, 2-13 день - переліт по маршруту до місця призначення,               14 день - приймання та передача повітряного судна.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2010 між ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" та відповідачем-2 укладено договір № УВ.АРВ-12-007 про суборенду вертольоту МІ-8МТВ, заводський номер 95128, за умовами якого відповідач-2 передав, а відповідач-1 прийняв вищезазначене повітряне судно в суборенду.
Факт прийому-передачі вертольоту МІ-8МТВ, заводський номер 95128 відповідачу-1 підтверджується актом приймання-передачі від 01.02.2010.
Судом встановлено, що між відповідачами було укладено ряд додаткових угод до договору від 27.01.2010 № УВ.АРВ-12-007, зокрема, продовжено строк його дії до 05.05.2028.
Відповідно до пункту 1.1. договору суборенди (з урахуванням додаткової угоди № 6 від 24.06.2011 до Договору суборенди) орендар передає, а суборендар на правах оренди приймає в строкове платне володіння та користування окреме індивідуально визначене майно - вертоліт Мі-8МТВ, заводський номер 95128, реєстраційний номер UR-HLB, балансова вартість якого становить 2 086554,00 грн з технічним майном, устаткуванням з комплекту 1:1, необхідними для виконання усіх видів авіаційних робіт за цивільними процедурами на території України та за її межами.
Пунктом 1.2. договору суборенди визначено, що ПС, яке орендується, знаходиться у володінні та користуванні орендаря на підставі укладеного ним договору оренди від 18.06.2002 № 4.7.-.02.
Відповідно до пункту 6.8. договору суборенди, приймання-передавання ПС від суборендаря до орендаря здійснюється аналогічно порядку, встановленому при передачі ПС від орендаря до суборендаря за цим договором і оформлюється відповідним актом, підписаним уповноваженими представниками обох сторін. ПС вважається поверненим орендарю з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання ПС.
Згідно з підпунктом 7.1.4. пункту 7.1. договору суборенди суборендар зобов`язується одержувати дозвіл на польоти ПС в Україні, в країнах базування, а також у пункти третіх країн, на проліт територій третіх країн за встановленими маршрутами, погоджувати з компетентними органами відповідних країн митні, санітарні та інші формальності, пов`язані з такими польотами.
Відповідно до абзацу 1 пункту 12.1. договору суборенди (в редакції додаткової угоди №12 від 08.04.2019 до договору суборенди) сторони звільняються від виконання зобов`язань за Договором, якщо це викликано форс-мажорними обставинами. Під такими обставинами розуміють введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період.
Пунктом 12.5. договору суборенди (в редакції додаткової угоди № 6ФМ від 24.06.2011 до договору суборенди) передбачено, що у випадку настання форс-мажорних обставин відповідно до абзацу першого п. 12.1 договору, на вимогу орендаря суборендар забезпечує повернення ПС на базовий аеродром орендаря (орендодавця) або, за письмовим погодженням на інший аеродром чи регіон України, у справному стані із залишком ресурсу, який фактично має кожне повітряне судно на момент введення обставин, передбачених абзацом першим п. 12.1 договору, в терміни, що визначені Графіком повернення орендованих ПС, який складається сторонами окремо та після підписання стає невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до пункту 15.1. договору суборенди (в редакції додаткової угоди        № 12 від 08.04.2019 до договору суборенди) цей договір діє до 05.05.2028 включно.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
24.02.2022 Військова частина надіслала на адресу ДП "Хорів-АВІА" лист                        № 69/14-523 про повернення вертольотів Мі-8МТ, заводські номери: 94914, 94915, 94916, 95127, 95128, 95129, до Військової частини у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.
25.02.2022 листом № 28/1-22 ДП "Хорів-АВІА" звернулося до ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" про повернення вищезазначених повітряних суден Військовій частині в зв`язку з введенням на території України військового стану.
Листом від 28.02.2022 №383/22 ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" повідомила Військову частину, що вертольоти, які перебувають у неї в оренді в кількості 4 одиниці, виконують завдання ООН за укладеними контрактами. У зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, зокрема, закриття повітряного простору України, веденням бойових дій на території України, приліт зазначених вертольотів на територію України в даний час є неможливим.
При цьому 03.03.2022 ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" звернулася до заступника Генерального секретаря ООН з політичних питань та питань розбудови миру Розмарі ДіКарло та до заступника секретаря ООН з оперативної підтримки Атула Кхаре з листами, в яких повідомило, що у зв`язку з триваючою агресією Росії проти України виникла необхідність в терміновому поверненні всіх вертольотів Компанії, які виконують операції в місіях ООН в Малі (реєстраційні номери UR-HLA, UR-HLB, UR-HLD, UR-HLР, UR-HLS, UR-HLV), в Сомалі (реєстраційні номери UR-HLС, UR-HLТ), а також просило вжити всіх необхідних заходів для забезпечення повернення вертольотів в Україну.
03.03.2022 Військова частина повторно звернулась до відповідача-1 з вимогою за вих. №69/21/532 про повернення вертольотів Мі-8МТ до позивача у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.
15.03.2022 від ООН надійшла відповідь на лист відповідача від 03.03.2022, в якій ООН повідомила про призупинення надання ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" послуг за договорами про довгостроковий чартер повітряних суден №PD/C0156/20 на підтримку місії UNSOS, №PD/C0176/20, на підтримку місії MINUSMA та №PD/C0221/20 на підтримку місії MINUSMA. Зокрема, призупинення діє протягом 60 календарних днів, починаючи з дня, коли вертольоти не будуть доступні для операцій ООН відповідно до цих угод. При цьому ООН зазначила, що відповідно до ст. 20 кожної з цих угод ООН на власний розсуд може скасувати призупинення, передбачене цим листом, у будь-який час або може вжити таких додаткових заходів відповідно до угод, які можуть бути доречними.
Відповідач-1 листом № 385/22 від 04.03.2022 у відповідь на лист військової частини за вих. № 69/21-532 від 03.03.2022 повідомила, що не може виконати вимоги щодо перельоту в Україну зазначених вище повітряних суден на аеродром базування позивача у зв`язку із закриттям повітряного простору України (NOTAMR Ц0613/22, Ц0614/22), веденням бойових дій на території України, що є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, а також повідомила, що направила запит до Державної авіаційної служби України щодо надання можливості проведення перельоту з урахуванням існуючих заборон.
Крім того, 04.03.2022 ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" звернулося з листом за вих. №387/22 до Міністра внутрішніх справ України Монастирського Д.А. та Командувача Національної гвардії України генерал-лейтенанта Лебідя Ю.А., в якому повідомило, що у зв`язку із закриттям повітряного простору України (NOTAMR Ц0613/22, Ц0614/22), веденням бойових дій на території України виникли обставини непереборної сили, які об`єктивно унеможливлюють переліт в Україну цих повітряних суден на аеродром базування Військової частини , у зв`язку з чим направлено запит до Державної авіаційної служби України щодо роз`яснення та сприяння у проведенні перельоту з урахуванням існуючих заборон. У зв`язку із зазначеним, третя особа просила долучитися до вирішення зазначеної проблеми та винайти шляхи вирішення проблеми, оскільки вони знаходяться поза межами його компетенції.
05.03.2022 Державна авіаційна служба України листом за вих. №1.-1310-22 повідомила ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" про те, що відповідно до NOTAM А0583/22 у зв`язку із військовим вторгненням російської федерації повітряний простір України закритий для польотів цивільних повітряних суден, внаслідок чого відповідно до NOTAM А0584/22 використання повітряного простору над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху покладено на Україну, є небезпечним та не підлягає плануванню щодо обслуговування повітряного руху. А тому за відповідним роз`ясненням щодо опрацювання можливих варіантів повернення авіаційної техніки на територію України Державна авіаційна служба України просила звертатися до Генерального штабу Збройних Сил України.
07.03.2022 ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" листом за вих. №394/22 повідомило Військову частину про надходження відповіді Державної авіаційної служби України про закриття повітряного простору України для цивільних повітряних суден.
11.03.2022 відповідач-1 у відповідь на лист Військової частини від 09.03.2022 листом за вих. №396/22 підтвердив готовність до передачі вертольотів у визначеному місці. Водночас в цих листах відповідач звернувся з проханням посприяти у найшвидшому прийнятті рішення щодо надання спеціального дозволу Національного банку України для відповідача з метою проведення валютних платежів для здійснення перельоту повітряних суден.
09.03.2022 листом № 69/21-544 позивач заявив вимогу про повернення цих повітряних суден на міжнародному аеродромі Ясси, Румунія.
Листом № 29/1-22 від 10.03.2022 відповідач-2 повідомив відповідача-1 про готовність позивача-2 прийняти вертоліт на міжнародному аеродромі Ясси, Румунія.
19.03.2022 відповідач-1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з листом за вих. № 414/22, в якому запропонувала з метою недопущення затримок та затягування термінів повернення повітряних суден до МВС України та Національної гвардії України розглянути пропозицію про прийняття 8 (восьми) ідентичних повітряних суден, які будуть придбані відповідачем для передачі Військовій частині.
23.03.2022 третя особа надала ресурсні довідки щодо повітряних суден, які Компанія може передати на заміну витребуваним вертольотам.
Листами за вих. №9126/1/42-2022 від 08.04.2022 та №9515/4/42-2022 від 14.04.2022 Міністерство відмовилось від пропозиції відповідача щодо передачі ідентичних вертольотів, оскільки вказана пропозиція не передбачена умовами договору.
04.07.2022 відповідач-1 в листі за вих. №926/22 запропонував Міністерству розглянути пропозицію щодо викупу за ринковими цінами восьми повітряних суден, в тому числі повітряного судна із заводським номером 95128, та врегулювання відповідного спору шляхом укладення мирової угоди, проте відповіді на цю пропозицію ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти" не отримала.
Оскільки вертоліт Мі-8МТВ, заводський номер 95128 відповідно до умов договору оренди та договору суборенди не було повернуто Військовій частині, Прокурор в інтересах держави в особі Міністерства, Військової частини звернувся з даним позовом до суду з вимогами до ПАТ "Українські вертольоти" та ДП "Хорів-Авіа" про зобов`язання останніх виконати зобов`язання за договорами щодо передання Військовій частині у справному стані зазначене повітряне судно.
Розглядаючи доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового скасування судового рішення та часткового задоволення апеляційної скарги Прокурора. Водночас, колегія зазначає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ДП "Хорів-Авіа" - відсутні.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору, колегія суддів дійшла до висновку, що за своєю правовою природою, укладений між Військовою частиною та ДП "Хорів-АВІА" договір № 4.7.-.02. від 18.06.2002 з урахуванням додаткових угод до нього, є договором оренди (найму), за яким, відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 
До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 стаття 283 ГК України).
Згідно з частиною 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до частини 1 статті 761, частини 1 статті 762 ЦК України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до частини 1 статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ч. 1, 2, 3 ст. 774 ЦК України).
Таким чином, укладення між Військовою частиною та ДП "Хорів-АВІА" договору оренди № 4.7.-.02. від 18.06.2022 та між ПАТ "Українські вертольоти" та ДП "Хорів-Авіа" договору суборенди № УВ.АРВ-12-007 від 27.01.2010 було спрямоване на отримання останніми у користування повітряного судна та одночасного обов`язку із здійснення оплати за таке користування.
Відповідно до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до пункту 11.3. договору в редакції додаткової угоди № 6 у випадку настання форс-мажорних обставин відповідно до абзацу 1 пункту 11.1., на вимогу орендодавця орендар забезпечує повернення повітряного судна на базовий аеродром орендодавця або, за письмовим погодженням на інший аеродром чи регіон України, у справному стані із залишком ресурсу, який фактично має кожне повітряне судно на момент введення обставин, передбачених абзацом 1 пункту 11.1.в терміни, що визначені Графіком повернення орендованих повітряних суден, який складається сторонами окремо та після стає невід`ємною частиною договору.
Згідно з абзацом 1 пункту 11.1. договору в редакції додаткової угоди № 12 від 08.04.2019 під форс-мажорними обставинами розуміють введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2022 листом № 69/14-523 позивач-2 пред`явив відповідачу-2 вимогу про повернення вертольоту, переданого в оренду на підставі договору оренди, до Військової частини.
25.02.2022 листом №28/1-22 відповідач-2 пред`явив вимогу відповідачу-1 про повернення вертольоту, переданого в піднайм на підставі договору суборенди, до Військової частини.
В подальшому, листом № 69/21-544 від 09.03.2022 позивач-2 повідомив відповідача-2 про повернення вертольоту на міжнародному аеродромі Ясси, Румунія.
Листом № 29/1-22 від 10.03.2022 відповідач-2 повідомив відповідача-1 про готовність позивача-2 прийняти вертоліт на міжнародному аеродромі Ясси, Румунія.
Згідно з поясненнями учасників справи під час розгляду справи в суді першої інстанції, зміна місця повернення вертольоту була зумовлена наявними станом на березень 2022 року безпековими ризиками перельотів повітряних суден повітряним простором України, а також закриттям відповідно повітряного простору України для польотів цивільних повітряних суден (лист Державної авіаційної служби України № 1-1330-22 від 5 березня 2022).
З урахуванням умов графіку повернення повітряного судна (додаток до додаткової угоди № 13 до договору оренди), на думку позивача, останнім днем для повернення повітряного судна було 14.03.2022.
Однак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження своєчасної передачі відповідачами-1, 2 вертольоту МІ-8МТВ із заводським номером 95128 Військовій частині.
Посилання відповідача-2 на звільнення орендаря від виконання зобов`язань щодо повернення вертольоту на підставі абзацу 1 пункту 11.1. договору оренди та від відповідальності за прострочення зобов`язання по поверненню вертольоту на підставі частини 2 статті 218 ГК України судом відхиляються як такі, що суперечать змісту договору в частині пункту 11.1. та пункту 11.3. договору оренди, які саме пов`язують момент виникнення обставин, названих форс-мажорними, з моментом виникнення в орендаря обов`язку повернути орендоване майно.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимоги Прокурора про зобов`язання відповідачів передати Військовій частині у справному стані вертоліт МІ-8МТВ із заводським номером 95128 за актом приймання-передавання.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору оренди, Прокурор також заявив вимогу про стягнення 114 331,73 грн пені за період з 15.03.2022 по 10.06.2022, передбаченої пунктом 10.6. договору № 4.7.-02 від 18.06.2002 у редакції додаткової угоди № 6 від 21.06.2011.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому, порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 статті 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів. 
З системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).
У справі, що розглядається, Військова частина та відповідач-2 умовами пункту 10.5. договору погодили, що за несвоєчасне повернення орендодавцю повітряного судна орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від балансової вартості повітряного судна за кожний день прострочення.
Проте згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
За частиною 2 статті 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.
Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду в постановах: від 25.01.2022 у справі № 904/3886/22, від 16.07.2019 у справі                      № 917/1053/18, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі               № 913/20/21.
Колегією суддів встановлено, що пунктом 11.1. договору в редакції додаткової угоди № 12 до договору визначено, що сторони звільняються від виконання зобов`язань за договором, якщо це викликано форс-мажорними обставинами. Під такими обставинами розуміють введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Відповідачем-2 до матеріалів справи долучено сертифікат Київської торгово-промислової палати № 3000-22-0571 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 15.08.2022 вих.№ 17/03-4/235, виданого ПАТ "Авіакомпанія "Українські вертольоти", яким засвідчено форс-мажорні обставини, а саме, військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні та закриття повітряного простору над Україною та зонами обслуговування відповідно до повідомлень Державної авіаційної служби України згідно NOTAV A0583/22, а також відсутність дозволу на проліт офіційних державних органів країни перебування або прольоту згідно з пунктом 12.1. договору.
Зі змісту умов договору вбачається, що обов`язок по поверненню повітряного судна виникає у відповідача внаслідок настання форс-мажорних обставин - введення воєнного стану.
Оскільки виконання вимоги позивача-2, викладеної у листі № 69/14-523 від 24.02.2022, про повернення повітряного судна на базовий аеродром позивача-2 було неможливим внаслідок наявності безпекових ризиків перельотів повітряних суден повітряним простором України та закриття повітряного простру України для польотів цивільних повітряних суден і ці обставини не залежали від відповідача-2, то підстави для покладення на нього відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за цією вимогою за період з 15.03.2022 по 23.03.2022 в силу приписів статті 617 ЦК України відсутні.
З матеріалів справи вбачається, що саме Військовою частиною було змінено місце повернення вертольоту на міжнародний аеродром Ясси, Румунія.
У зв`язку зі зміною місця повернення повітряного судна за договором оренди відповідач-2 був зобов`язаний виконати вимогу позивача-2 згідно листа № 69/21-544 від 09.03.2022 не пізніше 23.03.2022.
Виходячи з наведеного, відповідач-2 є відповідальним за прострочення повернення орендованого повітряного судна у період з 24.03.2022 (09.03.2022 + 14 днів) по 10.06.2022 (кінцева дата нарахування пені згідно заявлених позовних вимог).
За розрахунком суду, розмір пені за період з 24.03.2022 по 10.06.2022 складає                          104 041,87 грн.
Водночас, відповідач-2 посилався на об`єктивні обставини, які перешкоджають поверненню повітряного судна позивачу-2, зокрема, перебування повітряного судна у складі чинної місії ООН, відсутність дозволу органів державної влади Республіки Малі на перельот орендованого вертольоту, який використовується у багатовимірній комплексній місії ООН зі стабілізації ситуації в Малі (МINUSМА). Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 
Аналогічне положення міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. 
Наведена вище правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.
Отже, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов`язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд задля усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов`язань.
Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.
Крім того, правовий аналіз наведених норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, і відповідно питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме, частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 29.09.2020 у справі № 909/1240/19 (909/1076/19).
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, причини несвоєчасного повернення орендованого вертольоту (введення на всій території України воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) є дійсно винятковими, а поведінка відповідачів свідчить про вжиття останніми ряду заходів, направлених на виконання зобов`язання щодо повернення вертольоту.
Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини та причин невиконання відповідачем-2 зобов`язання за договором оренди та вжиття останнім заходів до виконання зобов`язання, колегія судів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість зменшення розміру пені до 0,00 грн.
Вимогу про стягнення з відповідача-2 штрафу заявлено на підставі частини 2 статті 231 ГК України.
Разом із цим, за частиною 2 статті 231 ГК України встановлює, що визначені нею штрафні санкції застосовуються виключно у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.
Проте ані Прокурор, ані позивачі в належний спосіб не визначили, до кого з учасників судового процесу або до яких обставин справи мають застосовуватись наведені умови. Зокрема, на підставі чого у спірних правовідносинах Військову частину, як сторону договорів оренди державного військового майна, чи Міністерство, можна було б розцінювати як суб`єктів господарювання, що належать до державного сектора економіки.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що частина 2 статті 231 ГК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відтак, у стягненні з відповідача 260 390,51 грн було правомірно відмовлено.
Також, рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі                         № 910/5033/22 відстрочено його виконання до 16.07.2023.
В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідач-1 послався на існування об`єктивних обставин, які незалежно від його волі перешкоджали виконанню зобов`язання щодо повернення повітряного суду та виконанню рішення суду на даний час, а саме ненадання державним органом Республіки Малі дозволу на виліт повітряного судна з території країни, позиція Управління цивільної авіації Малі та Центру повітряних операцій (ССАО) ВПС Малі, яка викладена в наявному в матеріалах справи листі від Багатовимірної комплексної місії ООН зі стабілізації в Малі від 12.08.2022 № МINUSМА/OSDM/L/2022/0110 - виведення спеціалізованих вертольотів є неможливим, якщо тільки ООН не надасть вертольоти на заміну з таким же рівнем можливостей.
Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Частиною 1 статті 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Частиною 1 статті 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Відповідно до поданої заяви відповідач-1 просив суд відстрочити виконання рішення суду на 12 місяців.
Частиною 3 статті 331 ГПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
З положень наведеної норми слідує, що задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. 
За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. 
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення від 29.06.2004 у справі "Півень проти України" заява № 56849/00, рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" заява № 60750/00).
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка  виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.    1 ст.    6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження стягнення грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які беруть участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача, що може призвести до негативних наслідків для нього.
Відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Таким чином, особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала таку заяву. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.
Як вже зазначалося вище у даній постанові, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
В умовах воєнного стану постала та існує надалі гостра необхідність у забезпеченні сил оборони України всіма можливими засобами для відсічі збройної агресії російської федерації проти України.
Потреба України у повітряних суднах також зумовлена необхідністю у швидкому виконанні бойових завдань, порятунку тяжкопоранених цивільних та військових.
Забезпечення безпеки та контролю повітряного простору України є важливим та першочерговим завданням всіх структур та відомств cил безпеки та cил оборони України.
Необхідність та доцільність у поверненні повітряного судна настала з самого першого дня повномасштабної збройної агресії.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не заперечували свого обов`язку щодо повернення орендованого майна.
Як зазначив Прокурор у своїй апеляційній скарзі, повітряне судно на даний час має статус цивільного повітряного судна, що зумовлює додаткові витрати у часі на його мілітаризацію та налаштування на потреби Військової частини.
З огляду встановлені вище судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи баланс інтересів сторін, а також те, що відповідач-1 не навів переконливих доводів щодо наявності виняткових обставин у розумінні статті 331 ГПК України, які б слугували підставою для відстрочки виконання судового рішення у даній справі, колегія суддів не вбачає правових підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5033/22. Відтак, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню у вказаній частині.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. 
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, а саме, в частині повернення повітряного судна та часткового стягнення пені, розмір якої було правомірно зменшено. Позовна вимога Прокурора про стягнення штрафу не підлягає задоволенню. У той же час клопотання відповідача-1 про відстрочення виконання рішення також не підлягає задоволенню.
За приписами частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про те, що в ході апеляційного перегляду справи доводи Прокурора знайшли своє підтвердження матеріалами справи в частині відсутності підстав для відстрочення виконання рішення, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені в ньому, не відповідають встановленим обставинам справи в цій частині, у зв`язку з чим апеляційна скарга Прокурора підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 - частковому скасуванню. У той же час доводи апеляційної скарги відповідача-2 законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга ДП "Хорів-Авіа" на вищевказане рішення суду має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційних скарг, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянтів.
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 задовольнити частково.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі                      № 910/5033/22 в частині відстрочення його виконання до 16.07.2023 скасувати.
4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/5033/22 залишити без змін.
5. Матеріали справи № 910/5033/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Повний текст постанови складено 16.06.2023.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                О.В. Агрикова