ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2023 року 
м. Київ
справа № 813/3659/16
адміністративне провадження № К/9901/37994/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Юрченко В.П., Дашутін І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС 
на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 року (Суддя: Сасевич О.М.),
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року (Судді: Улицький В.З., Гулида Р.М., Кузьмич С.М.),
у справі № 813/3659/16
за позовом Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (далі - позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (правонаступник СДПІ у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС, далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання висновку до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення надміру сплачених авансових внесків з податку на прибуток за 2015 рік та зобов`язати відповідача подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення позивачу надміру сплачених коштів у сумі 3 000 000,00 грн. за такими напрямками перерахування: 1 000 000,00 грн на погашення грошових зобов`язань з плати за землю; 1 000 000,00 грн на погашення грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 1 000 000,00 грн на поточний рахунок позивача (а.с. а.с. 4-8).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року адміністративний позов задоволено (а.с. 68-74, 105-109).

Не погодившись з судовими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в обґрунтування доводів якої зазначив на відсутності протиправної бездіяльності з боку відповідача, оскільки надіслані позивачем на адресу відповідача заяви про повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток скеровано відповідачем для погодження до Офісу великих платників податків ДФС, однак відповіді від Офісу не надходило. Також скаржник посилається на те, що ним було враховано вимоги Наказу Офісу ВПП ДФС від 21.07.2016 № 501, яким попереджено начальників інспекцій про персональну відповідальність за порушення вимог наказів щодо зарахування надміру сплачених сум податкових зобов`язань за іншими податками (обов`язковими платежами) або їх повернення на розрахунковий рахунок платника, у тому числі повернення надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску без отримання погодження. Враховуючи викладене, скаржник вважає, що ним вчинено всі належні заходи для відпрацювання заяв позивача щодо повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток, що є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, та не є спірним між сторонами, за позивачем, згідно податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за 2014 року та 2015 року, обліковується надмірна сплата сум авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 3 456 526,00 грн. 

Внаслідок наявної переплати, 24.06.2016 року позивачем було надіслано відповідачу заяви за №1019  та №1020 про повернення на поточний рахунок підприємства надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн, та про повернення надміру сплаченого податку на прибуток в сумі 376 688,16 грн. в рахунок сплати земельного податку (а.с. 10-11).
За наслідками розгляду заяв, Листом від 11.07.2016 року за №8924/28-06-07-02/846 відповідачем повідомлено позивача про те, що Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» передбачено велику кількість соціально важливих програм, реалізація яких пов`язана з виконанням доходної частини бюджету та напруженість планових завдань зі збору платежів до загального фонду державного бюджету, тому й дане питання було запропоновано розглянути шляхом зарахування переплати з податку на прибуток для погашення податкових зобов`язань наступних звітних періодів (а.с. 9).
29.08.2016 року позивачем надіслано на адресу відповідача заяви: 1) №13-16/1416 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн. на розрахунковий рахунок платника, 2) №13-16/1414 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн. в рахунок сплати земельного податку; 3) №13-16/1415 про повернення наміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн. в рахунок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (а.с. 12,13,14).
Листом СДПІ з ОВП у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС від 13.09.2016 року позивача повідомлено про те, що Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» передбачено велику кількість соціально важливих програм, реалізація яких пов`язана з виконанням доходної частини бюджету та напруженість планових завдань зі збору платежів до загального фонду державного бюджету, тому й дане питання було запропоновано розглянути шляхом зарахування переплати з податку на прибуток для погашення податкових зобов`язань наступних звітних періодів (а.с. 15).
Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача відсутній податковий борг і він виконав усі передбачені п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України умови для здійснення повернення вказаних сум, а саме у встановлений законом строк звернувся до контролюючого органу з відповідною заявою із зазначенням напрямку перерахування коштів, проте контролюючий орган не подав до органу державного казначейства висновок про повернення коштів, унаслідок чого допустив протиправну бездіяльність, порушивши право позивача на отримання надміру сплачених до бюджету сум грошових зобов`язань на власний рахунок, та рахунок інших платежів.
Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України    (далі - ПК України) джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та    статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Підпунктом 43.2 статті 43 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Підпункт 43.3 статті 43 ПК України встановлює, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

У відповідності до підпункту 43.4 статті 43 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (підпункт 43.5 статті 43 ПК України).
У справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій з`ясовано, що в порушення встановлених Податковим кодексом України строків, сума надмірної сплати податку на прибуток позивачу за його заявами (які прийняті контролюючим органом), не повернута та не зарахована в рахунок сплати інших платежів.
За таких обставин, оскільки на час виникнення надміру сплачених сум позивач не мав податкового боргу, суми переплати підтверджені податковими деклараціями з податку на прибуток, які прийнято контролюючим органом без зауважень і позивач звернувся письмово до відповідача із заявою та вказало напрям перерахування коштів, тобто виконало умови, передбачені приписами ПК України, висновок судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог є цілком об`єктивним.
Аналогічна позиція щодо застосування норм права викладена також в постановах Верховного Суду від 28 серпня 2021 року у справі № 826/5125/16 (касаційне провадження № К/9901/41141/18), від 01 грудня 2022 року у справі № 826/7463/16 (адміністративне провадження № К/9901/1938/19).
Посилання відповідача на обставини проведення контролюючими органами заходів щодо погодження та опрацювання заяв зі сторони Офісу великих платників податків ДФС, є виключно внутрішньою процедурою контролюючого органу і як вірно зазначено судом першої інстанції, не звільняє податковий орган від обов`язку вчинити дії щодо повернення надміру сплачених сум в порядку, визначеному ст.43 Податкового кодексу України.
Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушили норми процесуального права.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року у справі № 813/3659/16 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 Головуючий суддя	  	  І.А. Васильєва	
 Судді:	  	  В.П. Юрченко	
 	  	  І.В. Дашутін