ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/777/23 Справа № 181/991/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Філь О. Є. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого ПЧ №8 м. Покровськ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-
В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді місцевого суду об`єднано справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 №181/991/22 (провадження №3/181/9/23) за ч.1 ст.130 КУпАП та за ст.124 КУпАП №181/990/22 (провадження №3/181/8/23) в одне провадження. 
       Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.
       Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

       У постанові суду зазначено, що 01 грудня 2022 року о 14.50 годині водій  ОСОБА_1  по вул.Центральній с.Антонівське керував транспортним засобом марки ВАЗ 21104, д.н.з.  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. При цьому не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та допустив перекидання вказаного вище автомобіля, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 та ст.124 КУпАП.
       
       В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  порушує питання про скасування постанови судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року та просить закрити провадження по справі за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
       В обгрунтування зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП. Аргументує тим, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю природою не є самостійним беззаперечним доказом.
       При цьому, наголошує, що свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень він не визнає та в судовому засіданні суду пояснював, що 01.12.2022 року близько 15:00 години він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на автомобілі ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 рухалися по вул. Центральна в с. Антонівське Синельниківського району. В цей час їм назустріч рухався легковий автомобіль, який несподівано виїхав на їх смугу руху і ОСОБА_4 щоб уникнути зіткнення змушений був виїхати на узбіччя вулиці, де і сталася ДТП. На місці скоєння ДТП він скористався своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України і не надав своїх пояснень поліцейським до отримання правової допомоги, оскільки знаходився у шоковому стані після ДТП. 
       Водночас, зазначає, що викладені ним обставини повністю підтверджуються показами допитаних у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . При цьому, свідок ОСОБА_4 у своїх поясненнях вказував, що він повідомляв поліцейських про те, що саме він керував автомобілем в момент ДТП, але його пояснення не були взяті судом до уваги.
       Крім того, звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ним автомобілем за наведених у постанові суду обставин, оскільки поліцейські прибули на місце ДТП за викликом невстановлених осіб і особисто не фіксували факт руху автомобіля ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Центральній в с.Антонівське Синельниківського району 01.12.2022 о 14:50 год. під його керуванням. При цьому, письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на які посилався суд першої інстанції, також є неналежними доказами, оскільки в поясненнях вказаних свідків відсутні відомості про те, що вони особисто бачили, як він керував транспортним засобом.
       Також зазначає, що працівниками поліції в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018, в протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено про долучення диску з відеозаписом та відсутнє посилання на технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація, а тому вказаний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, що узгоджується із практикою Верховного Суду викладеній у справі №524/5536/17. При цьому, звертає увагу, що вказаний відеозапис безпосередньо в судовому засіданні досліджено не було.

       В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Дубина О.А. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду. 

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи, врахував приписи п.7 ч.1 ст.247 та ст.38 КУпАП і обґрунтовано дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому апеляційним судом відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.
Разом з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо недоведеності належними та допустимим доказами наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими, з огляду на таке.
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №169953 від 01.12.2022 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; письмову розписку ОСОБА_7 ; фототаблицю з місця ДТП; схему місця ДТП та відеозаписи з портативного відеореєстратора працівників поліції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 01.12.2022 року серії ААБ №169953 (а.с.1) вбачається, що 01.12.2022 року о 14:50 годині в с. Антонівське по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21104 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП. У протоколі відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено. Крім того зафіксовано, що було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT №189469, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.
Згідно показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8  вбачається, що він перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_1 та 01 грудня 2022 року приблизно о 15.00 годині в с.Антонівське причиною перекидання автомобіля марки ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1 став обгін їхнього транспортного засобу іншим авто темного кольору.
Згідно показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4  вбачається, що він працює разом з  ОСОБА_1 та має з ним товариські стосунки. Точного числа не пам`ятає, однак під його керуванням з с.Дубово по вул. Центральній с.Антонівське транспортний засіб марки ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 перекинувся, при цьому швидкість авто була не більше 60 км/год., а причиною тому був обгін їх транспортного засобу іншим авто світлого кольору. Після ДТП працівників поліції викликали місцеві мешканці.

Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 01.12.2022 року (а.с.1) 01.12.2022 року о 14:58 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: Межівський район, с. Антонівське, вул. Центральна, буд.113 сталося ДТП на виїзді з села, авто марки ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 перекинулося, водій у стані алко.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що 01.12.2022 р., близько 14:28 год. він вийшов з подвір`я та побачив, що з с. Веселе рухається автомобіль марки ВАЗ-2110, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору на великій швидкості та проїжджаючи повз його подвір`я машину почало кидати в різні сторони, після чого автомобіль з`їхав у кювет та перевернувся. Коли він підійшов до автомобіля, то побачив, що всі живі, після чого сусіди викликали поліцію. По прибуттю поліції було встановлено, що за кермом автомобіля був ОСОБА_1 , який в його присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.4).

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що 01.12.2022 р., близько 14:50 год. він знаходився в с. Антонівське на вул. Центральна Синельниківського району Дніпропетровської області та побачив як автомобіль марки ВАЗ 2110 чорного кольору, рухався на великій швидкості з напрямку с. Веселе в напрямку с. Антонівське. Після чого даний автомобіль виїхав на ліве узбіччя та перекинувся, у зв`язку з чим, він відразу направився до авто, щоб водію та пасажирам надати допомогу. Підійшовши до авто він побачив, що з нього вийшло два пасажира та водій, який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота та впевнившись, що з останніми все гаразд викликав поліцію. По прибуттю поліції водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці та проїхати в лікарню, відмовився (а.с.5).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810» (а.с.6).
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.12.2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення в КНП ЦА МСР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак останній від проходження такого огляду відмовився (а.с.7).
Згідно розписки ОСОБА_7 від 01.12.2022 року (а.с.11) вбачається, що останній отримав від працівників поліції транспортний засіб ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у 6 файлах на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (а.с.13).
       Так, з відеофайлу “0000000_00000020221201150804_0008” тривалістю 00:00:00 – 00:15:00 вбачається, що екіпаж патрульної поліції приїхав на місце скоєння ДТП та відразу запитав у присутніх там осіб хто водій. Далі було встановлено, що водієм є ОСОБА_1 , який надав поліцейським на їх вимогу посвідчення водія, реєстраційний талон та страховий поліс, при цьому неодноразово прохав поліцейських присісти до машини. Під час того, як ОСОБА_1 в кишенях свого одягу намагався знайти вищевказані документи, спочатку він пояснював поліцейським, що їхав сам, проте під час подальшої розмови з очевидцями ДТП, останні пояснили, що в автомобілі було троє пасажирів, з яких прізвища двох не встановлювалися та прим цьому, жоден з них не повідомляв поліцейським, що хтось з них перебував за кермом. 
В ході подальшої розмови було встановлено, що водій  ОСОБА_1  вживав спиртні напої, небагато. Потім працівниками патрульної поліції було запропоновано  ОСОБА_1  в присутності двох свідків, які були і свідками ДТП, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або поїхати до закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду, на що останній відмовився.
Потім в салоні службового автомобілю один з працівників патрульної поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП та права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України. Під час початку заповнення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 неодноразово просив поліцейських “Мужики, ну може вирішим питання якось по другому, мені і так погано, ну пожалуйста”.
Відеофайлами“0000000_00000020221201152305_0009”,“0000000_00000020221201153808_0010”,“0000000_00000020221201155306_0011”,“0000000_00000020221201160806_0012”,“0000000_00000020221201162307_0013” тривалістю 00:00:00 – 00:15:00 кожен,  зафіксовано процедуру складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, відібрання пояснень від свідків, складання схеми місця ДТП, після завершення чого ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколів, повідомлено дату, час та місце судового розгляду, протоколи ним були підписані та їх копії ним отримані.

       Отже зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації беззаперечно підтверджують факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
       Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що 01.12.2022 він не керував транспортним засобом ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_1 , а керував інший пасажир ОСОБА_4 є неспроможними, оскільки як вбачається з відеозаписів з нагрудних боді-камер поліцейських, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він не заперечував факт керування автомобілем ВАЗ 21104, а також без будь-яких зауважень підписав протокол про адміністративне правопорушення.
       Крім того, посилання апелянта про відсутність на відеозаписі факту керування ним автомобілем, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки хоча вказані відеозаписи і не містять факту керуванням ОСОБА_1 автомобілем, на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я.

       Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі апелянт не оспорює сам факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність належних і допустимих доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
       При цьому суд першої інстанції правомірно поставив під сумнів надані в судовому засіданні покази ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, надавши їм критичну оцінку, оскільки така версія подій спростовується сукупністю досліджених та наведених у судовому рішенні доказів, та свідчить про намагання винної особи уникнути відповідальність за скоєне, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Також неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо неврахування місцевим судом показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , оскільки у своїй постанові суд правильно дав критичну оцінку поясненням вказаних свідків через те, що в них містяться відмінності в частині кольору автомобіля, який ніби-то їх обганяв та на відеозаписі відсутні доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректним посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у постанові від 15.11.2018 року (справа №524/5536/17) щодо належності та допустимості відеозапису на підтвердження факту порушення ПДР, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.
Водночас, посилання апелянта як на підстави для скасування судового рішення про те, що працівниками патрульної поліції в протоколі про адміністративне правопорушення від 01.12.2022 року серії ААБ №169953 (а.с.2) не зазначено інформації про залучення відеозапису та назви технічного засобу, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація, а також, що суддею безпосередньо в судовому засіданні не досліджувався наявний в матеріалах справи відеозапис, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення даних про залучення відеозапису, назви технічного засобу відеофіксації та не дослідження судом відеозапису безпосередньо в судовому засіданні не спростовує правильність висновків суду про те, що ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляну на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закриття провадження за ст.124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                         В.В. РУДЕНКО