ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5704/23 Справа № 214/9323/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Гладиш К.І.,
сторони
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Попов Євген Васильович на додаткове рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року, ухваленого суддею Прасоловим В.М. в м.Кривому Розі Дніпролпетровської області (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ 
Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою, в якій просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп.
В обґрунтування заяви зазначила, що в Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу розглядалася справа за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3   про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, усунення від права спадкування. 
18.01.2023 року в судовому засіданні було проголошено ухвалу про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що представником позивача була подана до суду відповідна заява. 
У відзиві на позовну заяву представником відповідача повідомлявся попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, та зазначено, що підтверджуючі документи будуть надані в порядку, який встановлений ч.3 ст.141 ЦПК України. 
В матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують надання адвокатом професійної правничої допомоги: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер. 
Також разом із цією заявою надаються наступні документи: договір про надання правової (правничої ) допомоги від 23.01.2021 року, квитанція про отримання грошових коштів (гонорару) від клієнта від 23.01.2021 року, додаткова угода №1 від 23.12.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року, додаткова угода №2 від 19.12.2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року та акт прийому-передачі правової (правничої) допомоги від 19.01.2023 року. 
Додатковим рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року заява представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Колесніченко Інни Володимирівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволена повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Попов Є.В., посилаючись на незаконність додаткового рішення, просить його скасувати у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
При цьому представник позивача зазначає, що ні позивач, ні його представник не отримували будь-яких документів стосовно, як самої заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, так і будь яких інших документів, з яких можливо було зробити висновок про надання саме такої правничої допомоги, яка відповідала заявленій сумі. Зазначає, що дана справа розглядалася довгий час, по справі змінювались головуючі судді, тому стороні позивача не зрозуміло на підставі яких обставин суд першої інстанції визнав розмір заявленої грошової суми співмірною з роботою адвоката.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Попова Є.В. про участь останнього у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу відеозв`язку «EasyCon». ОСОБА_5 було попереджено, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
В призначений час адвокат Попов Є.В. авторизувався в підсистемі з використанням власного електронного підпису, однак ні відеозв`язку ні аудіозв`язку з представник позивача не було, у зв`язку з чим колегія суддів перейшла до розгляду справи в порядку ст.247 ЦПК України.
26 червня 2023 року на електронну пошту Дніпровського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Колесніченко І.В. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 12.10 годин 27.06.2023 з розгляду скарги представника ОСОБА_5 на додаткове рішення від 03.03.2023 за відсутності відповідача і її представника та в якому представник просить додаткове рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 23.01.2021 року між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Колесніченко І.В. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (т.2 а.с.137-138).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надані наступні докази: договір про надання правової (правничої ) допомоги від 23.01.2021 року, квитанція про отримання грошових коштів (гонорару) від клієнта від 23.01.2021 року, додаткова угода №1 від 23.12.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року, додаткова угода №2 від 19.12.2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року та акт прийому-передачі правової (правничої) допомоги від 19.01.2023 року.
Ухвалюючи додаткове рішення та задовольняючи заяву представника відповідача ОСОБА_3 , суд першої інстанції проаналізувавши надані представником відповідача докази, враховуючи обґрунтованість, доцільність та розумність понесених відповідачем судових витрат дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., сплачених відповідно квитанції від 23.01.2021 року.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується з доводами представника позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
У відповідності до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року за заявою представника позивача ОСОБА_5 була залишена без розгляду позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про становлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини, усунення від права на спадкування (а.с.123, 127).
Згідно положень ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
23 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_3  – адвокат Колесніченко І.В. звернулася до суду першої інстанції із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., до якої додала наступні документи: договір про надання правової (правничої ) допомоги від 23.01.2021 року, квитанцію про отримання грошових коштів (гонорару) від клієнта від 23.01.2021 року, додаткову угоду №1 від 23.12.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року, додаткову угода №2 від 19.12.2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року та акт прийому-передачі правової (правничої) допомоги від 19.01.2023 року (а.с.135-142, т.2).
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному перегляах учасники процесу несуть певні витрати.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Види судових витрат, порядок їхньої оплати, розподілу, зменшення розміру тощо встановлено главою 8 ЦПК України.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 141 ЦПК України).
Колегія суддів звертає увагу, що за частинами другою - п`ятою статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, вирішуються шляхом постановлення ухвал. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядках закінчується прийняттям постанови. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.
Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).
Представником відповідача  ОСОБА_3  – адвокатом Колесніченко І.В. на підтвердження понесених ним витрат надано копії:договору про надання правової (правничої ) допомоги від 23.01.2021 року, квитанції про отримання грошових коштів (гонорару) від клієнта від 23.01.2021 року, додаткової угоди №1 від 23.12.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року, додаткової угоди №2 від 19.12.2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.01.2021 року та акту прийому-передачі правової (правничої) допомоги від 19.01.2023 року (а.с.135-142, т.2).
На підтвердження понесення відповідачем ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу адвоката Колесніченко І.В. у зв`язку з розглядом цієї справи в суді першої інстанції у розмірі 5000 грн у матеріалах справи на а. с. 139, 142 т.2 міститься копія квитанції про отримання грошових коштів (гонорару) адвокатом від ОСОБА_3 від 23.01.2021 та акт прийому-передачі правової (правничої) допомоги від 19.01.2023, де у п.1 зазначено, що адвокатом була надана ОСОБА_3 правова допомога по цивільній справі №214/9323/19 в Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу на загальну суму 5000 грн.
Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.
ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).
Колегія суддів звертає увагу, що провадження у справі в суді першої інстанції має певні етапи, які вимагають як дій суду, так і дій інших учасників справи, зокрема відповідач по справі має право подати відзив на позов в письмовій формі протягом строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження по справі з наданням доказів надсилання його копій та документів, доданих до нього, іншим учасникам справи.
Тобто надання відзиву на позов, письмових пояснень є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 та стаття 12 ЦПК України).
Відкриття провадження у справі вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності позову.
Тому і у випадку залишення позову без розгляду мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з позовом та відкриттям провадження по справі.
Тому у випадку залишення позову без розгляду відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих відповідачу ОСОБА_3 юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), участь в судових засіданнях, а також відсутність заяви сторони позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги представника  ОСОБА_3 – адвоката Колесніченко І.В. про відшкодування відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №214/9323/19, понесених у суді першої інстанції.
Доводи представника позивача про те, що ні позивач, ні його представник не отримували будь-яких документів стосовно, як самої заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, так і будь яких інших документів, з яких можливо було зробити висновок про надання саме такої правничої допомоги, яка відповідала заявленій сумі, що стороні позивача не зрозуміло на підставі яких обставин суд першої інстанції визнав розмір заявленої грошової суми співмірною з роботою адвоката, колегія суддів вважає необґрунтованими і їх відхиляє, з огляду на таке.
Матеріали справи містять клопотання ОСОБА_5 про перенесення судового засідання, призначеного на 02 лютого 2023 (вирішення питання розподілу судових витрат) у зв`язку з його відрідженням до міста Запоріжжя 30.01.2023 (а.с.145, т.2).
Окрім того, матеріали справи містять заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Котляр Т.В. про перенесення слухання справи, призначеного на 02.02.2023 про стягнення судових витрат на правничу допомогу та надання можливості ознайомитись з матеріалами заяви (а.с.148, т.2).
Також в матеріалах справи представником ОСОБА_5 03.03.2023 суду першої інстанції подані заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_3 , в яких зокрема зазначено, що вимоги відповідача не підлягають задоволенню та викладено прохання про відмову у поданій заяві (а.с.158, т.2).
Наведені вище документи підтверджують обізнаність представника позивача на наявність заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, їх розміру та документів, які підтверджують розмір понесених відповідачем ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу за весь час розгляду справи в суді першої інстанції, починаючи з грудня 2019 року (подання позову) і до винесення ухвали про залишення позову без розгляду – 18.01.2023.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції на законних підставах задовольнив заяву сторони відповідача, ухваливши додаткове судове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України та з додержанням норм ч.6 ст.142 ЦПК України.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Попов Євген Васильович залишити без задоволення.
Додаткове рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 27 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: