ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження № 22-ц/821/597/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 710/1675/22 Категорія: на ухвалу 	Побережна Н.П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Гончар Н.І.,

учасники справи: 

позивач – ОСОБА_1 ;

відповідач – Публічне акціонерне товариство «Швейна фабрика Лібовнера»;

особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 15 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» про зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року до Шполянського районного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» про зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач просив суд зобов`язати відповідача виготовити проект електричних мереж приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких, на даний час, є ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера», для визначення величини потужності споживання електричної енергії останнім, та укласти з позивачем договір про спільне використання технологічних електричних мереж, розташованих в головному адміністративному корпусі, літера А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 15 березня 2023 року дану цивільну справу передано у порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Черкаської області, у провадженні якого перебуває справа № 925/1198/21 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера».
Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції вказав, що Предметом позову у вказаній справі є зобов`язання відповідача виготовити проєкт електричних мереж приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та укласти з позивачем договір про спільне використання технологічних електричних мереж, розташованих в головному адміністративному корпусі, літера А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлення проєкту не є безкоштовним та тягне за собою певні грошові зобов`язання відповідача. 
З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Господарським судом Черкаської області була винесена ухвала від 10.09.2021 про відкриття провадження у справі № 925/1198/21 про банкрутство ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» (вул. Пролетарська, 56, м. Шпола, Черкаська область, 20603, код ЄДРПОУ 05468015).
Системний аналіз положень чинного процесуального законодавства України та Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Кодексу про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ щодо інших законодавчих актів України.
Відтак, вбачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за участю сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство сторони у справі.
Не погоджуючись з ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 15 березня 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у Кодексі України з процедур банкрутства та Господарському процесуальному кодексі України закріплені спеціальні норми, відповідно до яких, до справ, що належать до юрисдикції господарських судів входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовного якого відкрито провадження про банкрутство.
Проте, скаржник наголошує, що його вимоги до ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» не являються майновими, а тому, справа має розглядатись поза межами господарської юрисдикції, що узгоджується з практикою Великої Палати Верховного Суду. 
Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті четвертою Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судова юрисдикція — це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII від 18.10.2018 (далі – КзПБ).
У п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» КзПБ установлено, що з дня введення в дію цього кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього кодексу.
Відповідно до ст. 7 КзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Норми аналогічного змісту містить п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України: господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Таким чином, справи у зазначених вище спорах належать до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
Натомість, у справі, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції якої перебуває у Черкаському апеляційному суді, до суду звернулась фізична особа ОСОБА_1 до юридичної особи ТОВ «Швейна фабрика Лібовнера», відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, а предметом позову є вимоги про зобов`язання відповідача виготовити проект електричних мереж приміщень та зобов`язання укласти з позивачем договір про спільне використання технологічних електричних мереж.
Тобто, вимоги до боржника, у розумінні КзПБ та ГПК, за цим позовом, не підлягають вартісній оцінці та є немайновими, тому відсутні підстави стверджувати, що на позовні вимоги ОСОБА_1 поширюються положення ст. 7 КзПБ та ст. 20 ГПК щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника до юрисдикції господарських судів.
Враховуючи зазначене та зважаючи на суб`єктний склад спору, апеляційний суд приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 скасування ухвали суду про передачу справи до Господарського суду Черкаської області, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 268, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 15 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» про зобов`язання вчинити певні дії, скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Н.І. Гончар