ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2023 р.           Справа№ 910/2076/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Козир Т.П. 
          Тищенко О.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 20.04.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг"
на рішення  Господарського суду міста Києва 
від 15.11.2022 (повний текст складено та підписано 25.11.2022)
у справі №910/2076/22 (суддя Морозов С.М.)
за позовом Міністерство юстиції України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг"
про стягнення 2 337 542,18 грн

                                                   УСТАНОВИВ:
Міністерство юстиції України (позивач) подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" (відповідач) суми коштів в розмірі 2    337 542,18 грн.                                                                                
          Звертаючись до суду з позовом, позивач вважав, що грошові кошти в сумі 2    337    542,18 грн підлягають поверненню відповідачем, оскільки відпала правова підстава для утримання цих коштів. 
          Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає що кошти, перераховані відповідачу не перебували у володінні позивача та не використовувались ним, а перерахування спірних грошових коштів товариству відбулось на виконання рішення у справі №363/2031/15, а не як зарахування оплати вартості арештованого нерухомого майна, отриманої внаслідок продажу такого.                                                                                                                        
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2076/22 позов задоволено.                                                                                                 Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» на користь Міністерства юстиції України кошти у розмірі 2    337    542,18 грн (два мільйона триста тридцять сім тисяч п`ятсот сорок дві гривни 18 копійок) та  витрати по сплаті судового збору в у розмірі 35    063,13 (тридцять п`ять тисяч шістдесят три гривни 13 копійок).                    
Рішення аргументовано тим, що оскільки відпала правова підстава набуття грошових коштів, а саме було визнано недійсними електронні торги, за результатами яких було переказано відповідачу кошти у розмірі 2    337    542,18 грн, то наявні підстави для повернення цих коштів і відповідно задоволення позову.                                                                                                                        
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована наступним. Суд першої інстанції не звернув уваги, що товариство не вступало у цивільно-правові відносини з позивачем, а кошти надійшли з рахунку обліку депозитних сум від відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, у призначенні платежу у платіжному дорученні від 11.11.2020 №9579 вказано «Перерах. Коштів згіно в/л № 363/2031/15 від 14.11.2016 Вишгородс. р/с Київс. Обл. про стягнення з Печовала В.І.». Також відповідач зазначає, що підставою отримання таких коштів є рішення Вишгородського районного суду м. Києва, а саме в порядку виконання такого рішення, яке не скасоване, отже правова підстава отримання коштів не відпала. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/2076/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/2076/22 у зв`язку із перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тищенко О.В., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2023.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/2076/22 у зв`язку із перебуванням судді Чорногуза  у відпустці сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тищенко О.В., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 розгляд справи призначено на 20.04.2023.
На адресу суду надійшов відзив від представника позивача, у якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги. За твердженням позивача до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення статті 1212 ЦК України, адже з визнанням електронних торгів недійсними відпала правова підстава отримання відповідачем грошових коштів ПП «Заводське-74», як переможця електронних торгів, які були перераховані Міністерством юстиції України відповідачу, через що набуття цих коштів відповідачем є безпідставним.
У судове засідання 20.04.2023 з`явилися представники сторін. Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.  Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити рішення без змін. 
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  огляду  на  наступне.          
          На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області №363/2031/15-ц від 14.11.2016 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Актив-Банк" суму заборгованості за кредитним договором №1215/01 від 15.12.2011 у розмірі 111 429    124,47 грн. 
10.05.2019 постановою державного виконавця на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2019 у справі № 363/2031/15-ц змінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача, з Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Актив-Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг".
В рамках виконавчого провадження встановлено, що згідно з відповіддю Головного управління Держкомзему у Київській області від 25.10.2012 №07-03-3/25132 (вх. Від 30.10.2012 №10272) Печовалу Володимиру (далі - боржник) належить земельна ділянка з кадастровим № 3222480800:11:004:0316 загальною площею 14,6627 га., що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бузова, вул. Леніна 22б та 22в.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано об`єкти незавершеного будівництва готовністю 11%, що знаходяться за адресою: Київська обл., с. Бузова, вул. Леніна 22б та 22в.
Згідно з листом КП "Бюро-технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" від 24.09.2019 №620, надану на вимогу державного виконавця, відповідно до матеріалів інвентаризаційних справ два вищезазначені об`єкти незавершеного будівництва є фундаментами та відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.11.2006 у справі №2-3120/2006 зареєстровані за Печовалом Володимиром.
Листом Головного управління Держкомзему у Київській області від 15.05.2020 №21-10-0.222-6190/2-20 було підтверджено, що вищезазначена земельна ділянка належить боржнику, що також підтверджувалось Інформаційними довідками з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.
Відповідно до Порядку про реалізацію арештованого майна, затвердженого наказом Мін`юсту від 29.09.2016 №2831/5, відділом було реалізовано земельну ділянку з кадастровим №3222480800:11:004:0316 загальною площею 14,6627 га на електронних торгах. 
Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 08.10.2020 №508254 переможцем визначено ПП "Заводське-74" (далі - переможець).
Кошти з реалізації майна у розмірі 2 337 542,18 грн на підставі розпорядження відділу від 10.11.2020 НОМЕР_2/23 платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 11.11.2020 №9579 перераховано стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг".
Однак 26.11.2020 на адресу відділу від переможця надійшов лист у якому він просив анулювати результат електронних торгів та повернути сплачену суму вартості земельної ділянки. Даний лист мотивований тим, що зазначена земельна ділянка відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2009 у справі №2-2834/2009 перейшла у власність третьої особи та в подальшому відбувся поділ на інші три земельні ділянки: земельна ділянка 4,8532 га за кадастровим №3222480800:11:004:1016; земельна ділянка 5,0304 га за кадастровим №3222480800:11:004:1018; земельна ділянка 4,7791 га за кадастровим №3222480800:11:004:1017.
З метою перевірки зазначеної інформації, відділом було отримано лист від Головного управління Держкомзему у Київській області від 13.11.2020 № 29-10-0.332-14682/2-20, в якому зазначено, що згідно з даними НКС ДЗК земельна ділянка з кадастровим №3222480800:11:004:0316 зареєстрована за громадянином ОСОБА_1 від 23.09.2015 року на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Таким чином, інформація, отримана від переможця конкурсу та Головного управління Держкомзему у Київській області, відрізняється.
В подальшому переможцем торгів - ПП "Заводське-74" подано до суду позов про визнання електронних торгів недійсними та стягнення коштів з Міністерства юстиції.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №910/20067/20 відмовлено у позові в повному обсязі.
09.11.2021 постановою Північного апеляційного господарського суду задоволено частково апеляційну скаргу, скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/20067/20, позов задоволено, визнано недійсними електронні торги та стягнуто з Міністерства юстиції в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Приватного підприємства "Заводське - 74" сплачені за придбання земельної ділянки площею 14,6627 га (кадастровий номер 3222480800:11:004:0316) кошти в розмірі 2 571    296,40 грн.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Згідно із статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Беручи до уваги, що електронні торги з реалізації земельної ділянки площею 14,6627 га (кадастровий номер 3222480800:11:004:0316), що проведені у межах виконавчого провадження НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Вишгородським районним судом Київської області від 14.11.2016 №363/2031/15-ц, визнано недійсними  постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 року у справі № 910/20067/20, то правова підстава набуття права на грошові кошти у відповідача, як їх отримувача, відпала.
Слід зазначити, що результатом визнання електронних торгів недійсними є те, що всі учасники правовідносин, а в даному випадку отримувач коштів за виконавчим провадженням в межах якого проведено реалізацію земельної ділянки, має повернути все у стан, який передував проведенню електронних торгів.
Враховуючи, що у відповідача, як отримувача коштів, виник обов`язок повернути кошти в сумі 2  337 542,18 грн, що перераховані йому позивачем за платіжним дорученням №9579 від 11.11.2020, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.                    
Доводи апелянта з приводу того, що правовою підставою набуття коштів було рішення Вишгородського районного суду у справі № 363/2031/15 колегія суддів вважає неспроможними, оскільки судом встановлено, що перерахування спірних коштів відбулося в результаті проведення електронних торгів з реалізації земельної ділянки, які були проведені в межах виконавчого провадження і відповідно в платіжному дорученні зазначено саме реквізити такого провадження з номером рішення суду, проте зазначення таких реквізитів не спростовує наявність електронних торгів і отримання коштів в результаті їх проведення.  
          Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
          У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі перекликаються з доводами позовної заяви, яким надано належну оцінку при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції.
          За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду та відповідно скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.
          Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта у відповідності до статті 129 ГПК України.

          Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

                                                            ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" залишити без задоволення.
 Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2076/22 залишити без змін.
 Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг".
Матеріали справи №910/2076/22 повернути Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 02.05.2023 після виходу суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П. з відпустки.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                О.В. Тищенко