ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4427/23	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 33/817/262/23 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Нужди С.Ф. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч), 00 грн, який стягнуто в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість), 80 грн в дохід держави.

Згідно постанови, 03 березня 2023 року о 21 год. 31 хв. в м. Тернополі на вул. Протасевича водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford EcoSport, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML № ARLM0300 (повірка дійсна до 20 травня 2023 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Нужда С.Ф. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2023 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:
працівником поліції не було встановлено жодних ознак алкогольного сп`яніння;
помилковою є позиція суду про те, що у працівників патрульної поліції не має обов`язку щодо встановлення ознак алкогольного сп`яніння в особи з метою подальшого проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння;
сама по собі відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП;
судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 фізично не міг продути у технічний прилад;
суд не надав належної оцінки доданому до клопотання про закриття провадження посвідчення волонтера, та не врахував цю обставину як пом`якшуючу.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Нужди С.Ф., яка просила проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 , який знає про час і місце апеляційного розгляду, та задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 039026 від 03 березня 2023 року; матеріалах відеозапису; копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції від 03 березня 2023 року; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6626290 від 03 березня 2023 року; рапорті інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Бучак І. В. від 03 березня 2023 року.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Доводи апелянта про те, що працівником поліції не було встановлено жодних ознак алкогольного сп`яніння, а тому відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в даному випадку не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039026 від 03 березня 2023 року, який ОСОБА_1 підписаний без зауважень та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, працівниками поліції виявлено в ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Не відповідають дійсності твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Нужди С.Ф. про те, що суд першої інстанції у оскарженій постанові зазначив, що у працівників патрульної поліції не має обов`язку щодо встановлення ознак алкогольного сп`яніння в особи, так як вбачається із вищевказаної постанови місцевий суд зазначив, що поліцейський не зобов`язаний називати особі ознаки, наявність яких дає підстави вважати, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння, однак має обов`язок забезпечити належну процедуру проходження особою огляду на стан сп`яніння на місці та в лікувальному закладі, чи зафіксувати відмову від проходження такого огляду. 
Такий висновок суду першої інстанції не суперечить Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. 
Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 фізично не міг продути у технічний прилад, а також те, що суд не надав належної оцінки доданому до клопотання про закриття провадження посвідчення волонтера, та не врахував цю обставину як пом`якшуючу, є безпідставними оскільки ці обставини були предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції звернув увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів в обґрунтування своїх доводів про погіршення стану здоров`я, внаслідок хвороби (Соvid19) та наявність в ОСОБА_1 захворювання (астми), а його діяльність, спрямована на допомогу Збройним силам України характеризує його позитивно, однак не звільняє від адміністративної відповідальності.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:        

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Нужди С.Ф. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя