ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6966/22                                                    Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Лисенко В.І.,                                                                                   
                                                                                                                                     Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Костюк Л.О., Степанюка А.Г.
при секретарі                                   Литвин С.В.
за участю: 
представника позивача:              Зайцева В.С., Андрусенко Ю.В.
представника відповідача:          Малай В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗАВТОСЕРВІС» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання розпорядження протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗАВТОСЕРВІС» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС») звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Київській області) в якому  
- визнати протиправним та скасувати розпорядження ГУ ДПС у Київській області 21.02.2022 №158 у частині анулювання Ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №990614201901674 від 21.08.2019 року ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС», за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, сільрада Фурсівська, «Городок Хуторок» Садове товариство «Обслуговуючий кооператив», вул. Львівська, буд. 4;
- зобов`язати ГУ ДПС у Київській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію (відомості) про анулювання Ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №990614201901674 від 21.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗАВТОСЕРВІС» та поновити дію вказаної Ліцензії з 21.02.2022.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувано розпорядження Головного управління Державної податкової служби у Київській області 21.02.2022 року №158 у частині анулювання Ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №990614201901674 від 21.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗАВТОСЕРВІС» за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, сільрада Фурсівська, «Городок Хуторок» Садове товариство» Обслуговуючий кооператив», вул. Львівська, буд. 4.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися в призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» є юридичною особою, яка зареєстрована 25.10.1999 за №1003531070016010435, місцезнаходження: Київська обл., Білоцерківський р-н, сільрада Фурсівська, «Городок Хуторок» Садове товариство» Обслуговуючий кооператив», вул. Львівська, буд. 4. (КОД ЄДРПОУ 39419505), що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основним видом діяльності платника на момент виникнення спірних правовідносин є «Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газопоподібним паливом і похідними продуктами».
За вказаною юридичною адресою ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» орендує офісне приміщення, в якому розташована відповідна офісна техніка, документація та розміщується персонал позивача, на підставі Договору оренди від 10.03.2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи.
З метою зайняття господарською діяльністю із оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» отримано Ліцензію від 21.08.2019 року.
17.02.2022 року ГУ ДПС у Київській області, на підставі  ст. 80 Податкового кодексу України, наказу на проведення перевірки від 01.02.2022  року № 99-П та направлення на проведення фактичної перевірки від 16.02.2022 року №771/10-36-09, посадові особи ГУ ДПС у Київській області прибули за місцем здійснення діяльності позивача (Київська обл.. Білоцерківський р-н, с. Фурси, «Городок Хуторок» Садове Товариство» обслуговуючий кооператив, вул. Львівська, буд. 4), з метою проведення фактичної перевірки дотримання вимог законодавства України у сфері оптової торгівлі підакцизними товарами.
Як зазначено контролюючим органом, при виїзді за вказаною вище адресою посадовими особами ГУ ДПС у Київській області встановлено відсутність суб`єкта господарювання за місцезнаходженням, яке зазначено у Ліцензії, про що складено акт від 17.02.2022 № 102/10-36-09-00-10/30419505 «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС».
На підставі ст. 15 Закону України №481/95-ВР  податковим органом прийнято Розпорядження від 21.02.2022 №158 про анулювання ліцензії ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі від 21.08.2019, реєстраційний № 990614201901674, у зв`язку  з встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії (далі по тексту - оскаржуване розпорядження).
Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване розпорядження, звернувся до суду з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені посадовими особами ГУ ДПС у Київській області  обставини, які зазначені в акті від 17.02.2022 року № 102/10-36-09-00-10/30419505 «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС», а саме: інформації про відсутність платника податків за місцезнаходженням, не може слугувати підставою для анулювання ліцензії на підставі ст. 15    Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481 від 19 грудня 1995 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає  Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481 від 19 грудня 1995 року  (далі по тексту - Закон України № 481)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з приписами ст. 15  Закону України №481  суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в  податкових органах.
У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.
Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:
- вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному вебсайті;
- направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому  статтею 42 Податкового кодексу України.
Розпорядження про анулювання ліцензії, прийняті органом ліцензування, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з ч. 53 ст. 15  Закону України №481  ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
У разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), суб`єкт господарювання зобов`язаний у місячний термін з дня внесення таких змін звернутися до органу, який видав ліцензію, з відповідною заявою.
Тобто, підставою для анулювання ліцензії може бути встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.
Відповідно, при вирішенні даного спору визначальним є  факт відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням, який і слугував підставою для винесення оскаржуваного розпорядження № 158 від 21.02.2022 року.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі  ст. 80 Податкового кодексу України, у відповідності до наказу ГУ ДПС у Київській області на проведення перевірки від 01.02.2022  № 99-П та направлення на проведення фактичної перевірки від 16.02.2022 №771/10-36-09, №772/10-36-09, посадові особи ГУ ДПС у Київській області прибули 17.02.2022  за місцем здійснення діяльності позивача: Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Фурси, «Городок Хуторок» Садове Товариство» обслуговуючий кооператив, вул. Львівська, буд. 4, з метою проведення фактичної перевірки дотримання вимог законодавства України у сфері оптової торгівлі підакцизними товарами.
У свою чергу, відповідно до п.  80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Статтею 80 ПК України передбачено, що  фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Згідно із п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу.
Як вбачається з  акту від 17.02.2022 № 102/10-36-09-00-10/30419505 «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС», при виїзді за вказаною вище адресою посадовими особами ГУ ДПС у Київській області встановлено відсутність суб`єкта господарювання за місцезнаходженням: Київська обл., Білоцерківський р-н, сільрада Фурсівська, «Городок Хуторок» Садове товариство» Обслуговуючий кооператив», вул. Львівська, буд. 4, яке зазначено у Ліцензії від 21.08.2019 №990614201901674. 
Будь які інші належні докази, які б підтверджували факт відсутності ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» за зазначеною адресою, відповідачем до акту не додано.
Також, в ході розгляду справи, відповідачем не долучено до матеріалів справи витяг з ЄРДПОУ щодо внесення змін  щодо місцезнаходження юридичної особи.
Таким чином, єдиною підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження, яким анульовано ліцензію позивача на пальне,  став  акт від 17.02.2022 року № 102/10-36-09-00-10/30419505 «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС».
Наказом ДПС України від 04.09.2020  № 470 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (далі - Методичні рекомендації) розроблено відповідно до вимог  ПК України  та рекомендовано для застосування посадовими особами органів ДПС (з урахуванням визначених  статтею 19-1 Кодексу  функцій) при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, а також фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 1.4.5 вищевказаного Положення визначено  організацію роботи у разі неможливості проведення перевірки, у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням.
Так, у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.
У такому акті рекомендується зазначати інформацію про дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, у зв`язку з отриманням інформації оператора поштового зв`язку щодо неможливості вручення платнику податків або повернення без вручення письмового запиту територіальному органу ДПС про надання пояснень та їх документальних підтверджень, надісланого такому платнику податків з метою організації перевірки тощо), адресу місцезнаходження платника податків, за якою встановлено відсутність платника, інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо - зазначаються у випадку, якщо факт неможливості проведення перевірки встановлено після їх оформлення) та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені у такому акті.
Зазначений акт не пізніше наступного робочого дня після його складання реєструється у електронному Спеціальному журналі реєстрації актів.
У такому ж порядку реєструються інші передбачені Методичними рекомендаціями акти (крім актів (довідок) перевірок).
Датою акта є дата реєстрації акта в електронному Спеціальному журналі реєстрації актів у територіальному органі ДПС структурним підрозділом, який склав такий акт (довідку).
При складанні акта йому присвоюється номер, який містить, зокрема, але не виключно, порядковий номер з єдиного електронного Спеціального журналу реєстрації актів у межах територіального органу ДПС, який склав акт, та комплексний індекс підрозділу, який склав акт (довідку).
Другий примірник акта про неможливість проведення перевірки разом з копіями матеріалів надсилається територіальним органом ДПС платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
При цьому підрозділ територіального органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, протягом 2 робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника або уповноважену особу) територіального органу ДПС та готує запит на встановлення місцезнаходження платника податків.
До запиту додаються копія акта про неможливість проведення перевірки, у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням, копія наказу про проведення перевірки (у разі його складання) та інші документи (або їх копії), що підтверджують відсутність платника податків за місцезнаходженням.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС, працівники якого здійснюють (очолюють) перевірку, реєструється та направляється у загальновстановленому порядку, визначеному відповідним нормативно-правовим актом до відповідного органу.
Згідно роз`яснень ДПС України (на офіційному сайті) підрозділ органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки, у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, протягом двох робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника або уповноважену особу) органу ДПС та передає запит на встановлення місцезнаходження платника податків до оперативного підрозділу відповідного територіального органу ДПС за основним місцем обліку платника податків.
Оперативний підрозділ територіального органу ДПС не пізніше 10 календарних днів з дня отримання запиту в обов`язковому порядку письмово повідомляє ініціатора запиту про проведену роботу з наданням копій отриманих у ході його виконання матеріалів.
При необхідності вказаний термін може бути продовжений за рішенням керівника зазначеного оперативного підрозділу, але не більше ніж до 30 календарних днів з дня отримання запиту, про що цей підрозділ також письмово повідомляє ініціатора до закінчення 10-денного терміну.
При встановленні місцезнаходження платника податків оперативний підрозділ органу ДПС не пізніше наступного робочого дня письмово направляє ініціатору запиту інформацію про встановлене місцезнаходження. При необхідності працівниками оперативного підрозділу складається відповідна довідка.
Якщо внаслідок заходів, вжитих працівниками оперативного підрозділу, не встановлено місцезнаходження платника податків, такий підрозділ повідомляє про це структурний підрозділ органу ДПС, який ініціював проведення заходів на встановлення місцезнаходження платника податків, та передає керівнику (його заступнику або уповноваженій особі) відповідного органу ДПС службову записку та матеріали про проведену роботу.
Рішення про припинення заходів щодо встановлення місцезнаходження платника податків приймає керівник органу ДПС, працівники якого вживали такі заходи, на підставі службової записки начальника оперативного підрозділу за погодженням з підрозділом (або органом ДПС), що є ініціатором запиту.
Разом з тим, у даному випадку, податковим органом не здійснено передбачених чинним законодавством дій для встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС», зокрема не повідомлено до  оперативного підрозділу органу ДПС.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що зазначення в акті від 17.02.2022 року № 102/10-36-09-00-10/30419505 «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» інформації про відсутність платника податків за місцезнаходженням, не є належним доказом відсутності ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» за місцезнаходженням: Київська обл., Білоцерківський р-н, сільрада Фурсівська, «Городок Хуторок» Садове товариство» Обслуговуючий кооператив», вул. Львівська, буд. 4,  яке зазначено у Ліцензії від 21.08.2019 №990614201901674 та жодним чином не може слугувати підставою для анулювання ліцензії на підставі правових положень  Закону України №481.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що ГУ ДПС у Київській області, як суб`єктом владних повноважень, не доведено факту відсутності ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» за місцезнаходженням господарювання та провадження діяльності, а тому  у податкового органу були відсутні законні підстави для анулювання ліцензії позивача саме на цій підставі.
Щодо іншої частини позовних вимог, в задоволені яких відмовлено судом першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не надає правової оцінки, оскільки позивач не є апелянтом по даній справі, а інші учасники справи не оскаржують в цій частині рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи оскаржуване розпорядження, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».
Щодо інших доводів     апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                             А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 07.06.2023 року