Ухвала
 
08 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 355/1205/18
провадження № 61-3638ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,    
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РІКО-ПЛЮС», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , треті особи: відділ у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Товарна біржа «Баришівська універсальна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Тетерська Оксана Юріївна, про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства та визнання недійсним договору купівлі-продажу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РІКО-ПЛЮС» (далі - ТОВ «РІКО-ПЛЮС»), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , 
ОСОБА_7 , треті особи: відділ у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Товарна біржа «Баришівська універсальна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Тетерська О. Ю., про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства та визнання недійсним договору купівлі-продажу. 
 
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року скасовано та постановлено нове судове рішення, за яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.
 
Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «РІКО-ПЛЮС» від 18 серпня 2010 року № 2.
 
Визнано недійсним державні акти про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №251749, зареєстрований 21 грудня 2010 року за №021093500324 з кадастровим номером 3220280400:02:028:0195, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 251692, зареєстрований 
26 листопада 2010 року за №021093500080 з кадастровим номером земельної ділянки 2517493220280400:02:028:0196.
 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19 березня 
2013 року, між ТОВ «РІКО ПЛЮС», ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . 
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
13 березня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року в указаній справі, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суд від 06 грудня 2022 року і залишити в силі рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення, та надати відповідні докази.
 
У квітні 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

Касаційна скарга на вищевказане судове рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки 06 грудня 2022 року у судовому засіданні апеляційного суду було оголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови. Про існування повного тексту оскаржуваної постанови він дізнався в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 березня 2023 року, після її оприлюднення. Копія оскаржуваної постанови була направлена Київським апеляційним судом на адресу адвоката Сологуба С. А. 14 березня 2023 року, після його звернення до апеляційного суду із заявою про отримання копії постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року. Також представник заявника вказує, що текст оскаржуваної постанови не містить дати  складання повного тексту судового рішення. Касаційна скарга здана до поштового відділення 13 березня 2023 року. На підтвердження вказаного суду надано відповідні докази, зокрема копію відповіді Київського апеляційного суду на електронну заяву адвоката Сологуба С. А. від 05 квітня 2023 року. 
 
Відповідно до частин другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними та підтвердженими відповідними доказами.
 
За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував статтю 261 ЦК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 26 листопада 
2019 року у справі № 914/3224/16, від 19 листопада 2019 року у справі 
№ 911/3677/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 та постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 916/2828/18.
 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Крім того, до касаційної скарги додано заяву про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Заява мотивована тим, що відповідно до статей 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення в частині визнання недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових права на нерухоме майно. Таким чином, ОСОБА_3 має право та можливість звернути постанову апеляційного суду до виконання, та подати її до суб`єктів реєстраційних дій для внесення відомостей до Державного реєстру речових права на нерухоме майно, та фактичного позбавлення права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку. Вказані дії призведуть до суттєвого ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення касаційної скарги.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
 
Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
 
Клопотання про зупинення дії та виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.
 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
 
Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.
 
Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.
 
Доводи заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , не свідчать про необхідність зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків у майбутньому. 
 
Ураховуючи вищевказане, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку слід відмовити.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суд від 06 грудня 2022 року.
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Баришівського районного суду Київської області цивільну справу № 355/1205/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РІКО-ПЛЮС», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , треті особи: відділ у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Товарна біржа «Баришівська універсальна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ м. Києва Тетерська Оксана Юріївна, про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства та визнання недійсним договору купівлі-продажу.
 
Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , у задоволенні заяви про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М.  Фаловська