П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/14443/22	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
рішення суду першої інстанції прийнято 
у м. Одеса, 13 грудня 2022 року

          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:                                                  Танасогло Т.М.,
суддів:                                                            Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про:
визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 31.08.2022 року № 501 в частині притягнення інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 27.09.2022 № 1244о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 ;
зобов`язання Департамент патрульної поліції поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції з 27.09.2022 року;
стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.09.2022 року по день поновлення;
визнання протиправними дій Департаменту патрульної поліції щодо утримання з грошового забезпечення відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння, яких не закінчився в розмірі 2519,98 грн.;
стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсації в розмірі 2519,98 грн, які утримано з грошового забезпечення позивача для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння, яких не закінчився.
Мотивуючи позовні вимоги позивач вказав, що обґрунтування оскаржуваного наказу щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку не засновані на фактичних обставинах справи, його вини не доведено, як і не встановлено наслідків начебто вчиненого дисциплінарного проступку. Також, на думку позивача, обраний вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, не відповідає критеріям, встановленим ч.2 ст. 2 КАС України, щодо обґрунтованості та пропорційності, оскільки при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем не враховувалися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Тому позивач вважає оскаржувані накази протиправними в частині звільнення його зі служби в поліції і просить їх скасувати і поновити його на посаді, стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням додаткової винагороди для поліцейських, яка передбачена Постановою №168 від 28.02.2022р. Також позивач зазначає, що унаслідок протиправного звільнення з його грошового забезпечення утримано вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння, яких не закінчився в розмірі 2519,98 грн, а тому у разі визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів відповідно будуть відсутні підстави для здійснення такого відрахування, у зв`язку з чим просить стягнути на його користь з відповідача зазначену вище суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння, яких не закінчився.
Відповідач проти позову заперечував.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 31 серпня 2022 року №501 в частині притягнення інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 27 вересня 2022 № 1244о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції з 28 вересня 2022 року.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.09.2022 по 13.12.2022 в сумі 119651 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн 36 (тридцять шість) коп., з відрахуванням податків та зборів.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення з частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції з 28 вересня 2022 року та в частині стягнення на його користь заробітної плати за один місяць, з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 2519 (дві тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) грн 98 (дев`яносто вісім) коп., які утримано з грошового забезпечення позивача для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння, яких не закінчився. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Департаментом патрульної поліції подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, скаржник просить скасувати судове рішення та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
В обґрунтування скарги зокрема вказує, що оскаржувані накази прийнято правомірно у ході службового розслідування, проведеного відносно позивача було встановлено вчинення ОСОБА_1 дій, які є порушенням вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції, Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, Закону України «Про захист персональних даних», Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції Україні, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 №893 та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179. Відтак, враховуючи також наявність у позивача станом на момент прийняття оскаржуваних наказів діючого дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, а також зважаючи на те, що дисциплінарний поступок вчинено під час воєнного стану, відповідач наголошує на правомірності та обґрунтованості прийняття оскаржуваних наказів. Також, зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення керівником було враховано усі істотні обставини, суть і характер вчиненого дисциплінарного проступку, характеристику працівника, наявність діючого дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани. Відтак, відповідач вважає правомірним та обґрунтованим прийняття оскаржуваних наказів, що виключає можливість задоволення позову, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку.
Позивачем до апеляційного суду надано відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи на необґрунтованість доводів скаржника, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи зокрема тим, що скаржником у апеляційній скарзі не доведено вчинення позивачем дій проти інтересів служби та таких, які б суперечили покладеним на нього обов`язкам, а також необґрунтовано застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, не доведено пропорційності застосованого дисциплінарного стягнення, а також дотримання вимог ст.29 Дисциплінарного статуту.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції з 2015 року, у тому числі з 26.07.2021 на посаді інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, має спеціальне звання капітана поліції.
11.05.2021 позивачу надано доступ до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».
На підставі наказів Департаменту патрульної поліції від 12.04.2022 №257, від 11.05.2022 №279, від 09.06.2022 №342 позивача відряджали до відділу організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області з 13 квітня по 12 травня 2022, з 13 травня по 10 червня 2022 та з 11 червня по 09 липня 2022.
29.04.2022 за вх. № ВН4215/41/13/13-22 до відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП надійшов рапорт від 25.04.2022 т.в.о. начальника СЗтТ УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Владислава Римарева про можливе порушення службової дисципліни інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Одеській області ДПП (далі - ВБДР УПП) ОСОБА_3 . До рапорту була додана статистика здійснених позивачем в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» запитів за березень-квітень 2022 року.
На підставі цього рапорту т.в.о. заступника начальника ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП на ім`я начальника УПП в Одеській області ДПП було подано 06.07.2022 доповідну записку щодо встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни позивачем та призначення службового розслідування.
Наказом начальника УПП в Одеській області ДПП від 06.07.2022 №364 призначено службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни, термін проведення якого в подальшому відповідним наказом від 20.07.2022 №392 продовжувався на 15 календарних днів.
Дисциплінарною комісією, склад якої визначений на підставі наказу від 06.07.2022 №364, проведено службове розслідування у формі письмового провадження. З метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин події, що стали підставою для призначення службового розслідування, було зібрано та опрацьовано матеріали, що стосуються службового розслідування.
За результатами службового розслідування Дисциплінарною комісією складено та затверджено Висновок службового розслідування від 03.08.2022 року (далі - Висновок), у якому за результатами його провадження дисциплінарна комісія встановила вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 6, 8, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 25 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини п`ятої статті 6, частини третьої статті 10, частини першої статті 12 Закону України «Про захист персональних даних», пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції Україні, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, абзаців другого і третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179.
З урахуванням діючого дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, та вчинення дисциплінарного проступку під час дії воєнного стану, комісія уважала необхідним застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 31.08.2022 №501 інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, капітана поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції – за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 6, 8, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 25 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини п`ятої статті 6, частини третьої статті 10, частини першої статті 12 Закону України «Про захист персональних даних», пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції Україні, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 №893, абзаців другого і третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 27.09.2022 № 1244о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 27.09.2022, з відрахуванням з грошового забезпечення та інших виплат вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився в сумі 2519,98 грн.
Не погоджуючись із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення, позивач звернувся до суду із цим позовом. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на те, що відповідачем з дотриманням встановленої законодавством процедури проведено службове розслідування відносно позивача та встановлено сам факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що не спростовано позивачем у позові, однак наголосив на недотриманні у повній мірі відповідачем вимог щодо відповідності оскаржуваних рішень критеріям статті 2 КАС України, у зв`язку із чим дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів як актів індивідуальної дії, необхідності їх скасування та поновлення позивача на роботі із виплатою середнього заробітку.
Судова колегія вважає висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог необґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Приписами ч.6 ч. 1 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (надалі – Закон № 580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Як визначено ч.1 ст.3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з п.п.1-3 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини; тощо.
Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, зміст якої наведений у цій нормі.
Пунктами 6, 10 статті 77 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Пунктом 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського в тому числі утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Колегія суддів також враховує, що принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Згідно із статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.ст.12, 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Аналогічні приписи містяться у п.2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. № 893.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з частинами 1, 15 статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частини 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Крім того вказаним вище Порядком №893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Отже недотримання службової дисципліни поліцейським є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.
На підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
З системного аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України вбачається, що єдиною підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, у вигляді звільнення зі служби у поліції, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування.
Надаючи оцінку доводам сторін щодо правомірності прийняття оскаржуваних позивачем наказів №501 від 31.08.2022р. в частині що стосується позивача та №1244 о/с від 27.09.2022р., колегія суддів перш за все зауважує, що виходячи з приведених вище законодавчих приписів, службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.
При цьому в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Присяги є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції України.
Працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.
Колегією суддів з наявного в матеріалах справи висновку службового розслідування встановлено, що за наслідками його проведення в діях позивача було встановлено наявність дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні ним в тому числі Письмового зобов`язання, взятого на себе 07.05.2021 щодо дотримання вимог про нерозголошення персональних даних в частині, шо регламентує не опрацьовувати інформацію або пошукові запити до інформаційних підсистем ІПНП, якщо це не пов`язано з безпосереднім виконанням покладених службових обов`язків, у тому числі на прохання сторонніх осіб та не використовувати інформацію з системи ІПНП з приватною або будь-якою іншою метою, не пов`язаною з виконанням функціональних обов`язків.
Викладені у позовній заяві доводи позивача про те, що він не вчиняв дисциплінарного правопорушення, оскільки є належним користувачем системи ІПНП з наданим правом доступу, має право з метою належного виконання покладених на нього завдань та обов`язків використовувати програмне забезпечення поліції, користуватись інформаційними базами даних поліції, апеляційний суд вважає неґрунтовними та такими, що спростовуються наявними у справі документами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач, ані у відзиві на апеляційну скаргу, ані у апеляційній скарзі, ані під час проведення службового розслідування, не спростовував факту наявності у позивача права на користування системою ІПНП для безпосереднього виконання своїх службових обов`язків та відповідно до поставлених керівництвом завдань.
Між тим, в даному випадку спірним було питання саме вчинення дій позивачем, в тому числі із використанням системи ІПНП з приватною або будь-якою іншою метою, не пов`язаною з виконанням функціональних обов`язків.
Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було отримано статистику здійснених позивачем в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» запитів за березень-квітень 2022 року, витяги з цієї системи щодо вчинених у ній позивачем дій (т.1 а.с. 116-209, 217-250, т.2 а.с. 1-62).
З метою реалізації права на захист позивач надав свої пояснення та був ознайомлений з яких підстав воно проводиться.
Також комісією були отримані пояснення від керівника позивача та поліцейського, згаданого позивачем у своїх поясненнях.
Як встановлено у ході проведення службового розслідування, згідно з даними Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система ІПНП), інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПП в Одеській області ДПП (далі - ВБДР УПП) Богдан Рейда неодноразово здійснював вхід до системи ІПНП в березні та квітні 2022 року виключно зі свого робочого місця за адресою м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5   зі свого персонального комп`ютеру. У той же час, відповідно до затверджених розстановок сил та засобів ВБДР УПП в Одеській області ДПП, позивач заступав на добові зміни у складі наряду поліції з позивним «Океан-954» з 08:00 год по 08:00 год у період з 02.03.2022 по 12.04.2022, а у період з 13.04.2022 до 12.05.2022 його було відряджено до відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП. У вказані періоди з 02.03.2022 по 12.04.2022 та з 13.04.2022 до 12.05.2022 позивач здійснював запити до системи ІПНП у робочий та позаробочий час. Відповідно до акту огляду робочого комп`ютера позивача від 18.07.2022 №Вп9107/41/13/03-22 встановлено наявність стороннього програмного забезпечення, а саме спеціальної програми для забезпечення віддаленого доступу до робочого комп`ютеру «Any Desk». За допомогою вказаного програмного забезпечення позивач, в обхід методичних рекомендацій щодо порядку надання входу та доступу до системи ІПНП, перебуваючи в цей час у відрядженні на блокпості у м. Ізмаїл, здійснював віддалений доступ до робочого столу свого персонального комп`ютеру, розміщеного за адресою м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, каб. 513, та користувався таким чином системою ІПНП, маючи дозвіл на вхід до системи виключно з планшетного пристрою чи комп`ютера, відповідно до заявки про надання доступу до ІПНП. Також службовим розслідуванням встановлено, що позивач протягом березня-квітня 2022 року здійснював перевірки осіб за номером телефону, прізвищем, ім`ям та по-батькові; автомобілів за номерними знаками та VIN кодами; водійських посвідчень; робив вибірки подій за лютий квітень 2022 року за критеріями пошуку щодо дорожньо-транспортних пригод без травмованих, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, інші скарги на поліцейських, вибухи, пожежі, нещасні випадки, раптові смерті, пошкодження майна та військовослужбовець. При цьому було встановлено що позивачу не надавалось жодних вказівок від безпосереднього керівництва на виконання будь-яких дій, пов`язаних з використанням системи ІПНП, зокрема, щодо здійснення перевірок та вибірок за вказаними вище параметрами.
За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія зробила висновок про те, що капітан поліції ОСОБА_1 , діючи умисно, встановив на свій службовий комп`ютер програмне забезпечення «Any Desk» для віддаленого доступу до робочого столу комп`ютера і входу до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», не перебуваючи на робочому місці. Усупереч інтересам служби капітан поліції ОСОБА_1 здійснював запити до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» з 14.03.2022 по 20.04.2022 без розпоряджень керівництва ВБДР та УПП в Одеській області ДПП, нехтуючи передбаченими посадовою інструкцією завданнями та функціональними обов`язками, порушуючи взяті на себе зобов`язання щодо неопрацювання інформації або здійснення пошукових запитів до інформаційних підсистем системи «Інформаційний портал Національної поліції України», якщо це не пов`язано з безпосереднім виконанням службових обов`язків, у тому числі на прохання сторонніх осіб, а також невикористання інформації з системи «Інформаційний портал Національної поліції України» з приватною або будь-якою іншою метою, не пов`язаною з виконанням функціональних обов`язків.
При цьому, у ході проведення службового розслідування відносно позивача, було встановлено, що у період з 01.03.2022р. по 11.04.2022р. Позивачу ОСОБА_1 не доручалось здійснення перевірок та вибірок в системі ІПНП.
До того ж, відповідно до наказу №257 від 12.04.2022р., Позивача було відряджено до міста Ізмаїл для несення служби на блокпості з 13.04.2023р. до 12.05.2022р.
Тобто, позивач, за інформацією службового розслідування, користувався програмним забезпеченням поліції для власних потреб, оскільки на нього на той час не було покладено завдань пов`язаних із використанням системи ІПНП.
Також, апеляційний суд враховує наявне в матеріалах справи Письмове зобов`язання, надане за підписом ОСОБА_1 щодо дотримання вимог про нерозголошення персональних даних, у якому він зобовязувався в тому числі: здійснювати вхід до інформаційно-телекомунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України” з використанням тільки власного облікового запису (логін та пароль)..., в тому числі не опрацьовувати інформацію або пошукові запити до інформаційних підсистем ІПНП, якщо це не пов`язано з безпосереднім виконанням покладених службових обов`язків, у тому числі на прохання сторонніх осіб, не використовувати інформацію з системи ІПНП з приватною або будь-якою іншою метою, не пов`язаною з виконанням службових обов`язків, здійснювати вихід з системи ІПНП після завершення роботи, або тимчасового залишення робочого місця (том 2 а.с.85).
Однак, в порушення вимог вказаного зобов`язання, капітан поліції Б.Рейда здійснював пошукові запити до інформаційних підсистем ІПНП, які не були пов`язані з безпосереднім виконанням покладених на нього службових обов`язків, посадовою інструкцією, використовував цю інформацію з системи ІПНП з метою, яку не міг пояснити членам дисциплінарної комісії, не надав відповідних підтверджень легітимної мети здійснення таких запитів у період з 14.03.2022р. по 20.04.2022р. 
Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції ґрунтовно вважав, що сам факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку достатньо повно установлений в ході службового розслідування, у тому числі і поясненнями самого позивача, який не заперечував того, що установив на свій службовий комп`ютер програмне забезпечення для віддаленого доступу до робочого столу комп`ютера і входу до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», а також здійснював пошукові запити до зазначеної системи, не перебуваючи на робочому місці та не за допомогою пристроїв, з яких йому був дозволений вхід до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».
При цьому позивач не надав обґрунтованого пояснення меті здійснення пошукових заходів, зважаючи на те, що запитувана ним інформація не відносилась до сфери його службової діяльності на той час.
Фактично ці обставини позивач не спростовує і в позовній заяві.
Отже, колегія суддів вважає доведеним встановлену відповідачем наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, яке полягало у тому, що він умисно встановив на свій службовий комп`ютер програмне забезпечення для віддаленого доступу до робочого столу комп`ютера і входу до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», та у період з 14.03.2022 по 20.04.2022, не перебуваючи на робочому місці, здійснював запити до зазначеної інформаційно-комунікаційної системи для отримання інформації, яка не стосувалась його службових обов`язків, а отже у власних (приватних) інтересах. Крім того, позивач перешкоджав службовому розслідуванню, надавши комісії неправдиві свідчення.
Вищевикладене є порушенням вимог пунктів 1, 2, 6, 8, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 25 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини п`ятої статті 6, частини третьої статті 10, частини першої статті 12 Закону України «Про захист персональних даних», пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції Україні, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, абзаців другого і третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем у вказаній вище частині, а саме в частині підтвердження судом встановлених у ході проведення службового розслідування відносно позивача вчинення ним дисциплінарного проступку, рішення суду першої інстанції не оскаржено.
При цьому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем порядку застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, на підставі чого судом першої інстанції було зроблено хибний висновок про протиправність прийнятих актів індивідуальної дії, які оскаржені у цій справі, а також не доведення відповідачем неможливості застосування до позивача іншого, передбаченого статтею 13 Дисциплінарного статуту, виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення зі служби в поліції, виходячи з наступного.
Що стосується зауваження суду першої інстанції про необґрунтованість з боку відповідача застосування до ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби, з посиланням на ст. 29 Дисциплінарного статуту, згідно якої під час воєнного стану дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції, апеляційний суд враховує, що статтею 29 Дисциплінарного статуту визначені особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.
Проаналізувавши зміст ст. 29 Дисциплінарного статуту, колегія суддів зауважує, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
З норми ст. 29 Дисциплінарного статуту не вбачає заборони, у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має не зняте у встановленому законом порядку дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, неможливості застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби.
При цьому, конкретний вид дисциплінарного стягнення обирається за результатами з`ясування обставин проступку та одержання письмових пояснень від особи, яка його вчинила, залежно від ступеню вини та тяжкості проступку.
Апеляційний суд враховує, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Указом Президента України №64/2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України в подальшому продовжувався та триває й дотепер.
Колегія суддів також наголошує, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.
Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.
При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.
Разом з тим, особа, яка заступає на службу до органів поліції та приймає відповідну Присягу, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліцейського, якими він не може нехтувати за жодних обставин.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
З огляду на викладене, судова колегія повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, матеріали службової перевірки, пояснення свідків, вважає, що виходячи з встановлених обставин цієї справи, відповідачем було дотримано вимог щодо відповідності оскаржуваних наказів критеріям статті 2 КАС України, адже згідно зібраних у справі доказів вбачається, що під час прийняття оскаржуваних наказів керівником, було у повній мірі враховано характер і тяжкість вчиненого порушення, службову характеристику ОСОБА_1 та наявність/відсутність обставин, які обтяжують і пом`якшують відповідальність, зокрема вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення у вигляді суворої догани, та сформовано об`єктивний висновок про необхідність застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає хибним та неґрунтовним ствердження суду першої інстанції про відсутність встановленої повторності дисциплінарного проступку.
Враховуючи викладене вище апеляційний суд також вважає неґрунтовними посилання суду першої інстанції на не встановлення відповідачем і не доведення чи позивач розголошував відомості та персональні дані, отримані ним із порушенням законодавства, та чи завдано цим будь-кому шкоду і її наслідки, оскільки в даному випадку, позивачем було вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, за що законом передбачена дисциплінарна відповідальність.
Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за розголошення певних персональних даних, чи вчинення будь-якого іншого діяння, а саме за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні службової дисципліни, грубого ігнорування вимог Дисциплінарного статуту, ЗУ «Про Національну поліцію» та інш.
Що стосується тверджень про відсутність доведеності настання негативних наслідків від дій позивача, колегія суддів враховує, що у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту не визначено, що настання очевидних негативних наслідків є обов`язковою умовою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Протиправні дії позивача становлять порушення присяги працівника поліції, визначеної ст. 64 ЗУ «Про національну поліцію».
Поза розумним сумнівом, негативним наслідком вчинення діяння, яке є несумісним з посадою поліцейського, внаслідок вчинення проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, є те, що такий проступок підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Внаслідок того, що матеріалами підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні службової дисципліни, що зробило неможливим його подальшу службу в органах патрульної поліції, тому застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач, врахувавши також наявне у позивача діюче дисциплінарне стягнення (сувора догана) , діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.
За вказаного відсутні підстави для скасування п. 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 31.08.2022 року № 501 в частині притягнення інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції; а така само і наказу Департаменту патрульної поліції від 27.09.2022 № 1244о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 .
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.
Підсумовуючи усе наведене вище у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2   статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції у справі, що розглядається, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №420/14443/22 – скасувати.
Ухвалити у справі №420/14443/22 нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Бітов А.І.    Градовський Ю.М.