П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/10929/22	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Турецької І. О.,
суддів - Шевчук О.А., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі за позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2022 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці в Одеській області), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №13ДПС/ТД-ФС від 18.02.2022 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 65  000 грн.
Також, ФОП ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова прийнята за результатами проведення, ГУ ДПС в Одеській області, фактичної перевірки, що відбувалася зі значними процедурними порушеннями.
По-перше, позивач посилався на те, що фактична перевірка була проведена у порушення пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, яким установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
По-друге, порушення, на думку позивача, виразилися в тому, що фактична перевірка проводилася  без попередження,  за відсутності його або  уповноваженої ним особи.

Йому не було відомо про підстави проведення фактичної перевірки, а акт складений за  її результатами не був наданий позивачу.
По-третє, позивач стверджує, що акт перевірки, покладений в основу оскаржуваної постанови, містить недостовірну інформацію щодо подій, які відбувалися під час інспекційного відвідування, a саме:  відсутні докази допуску до роботи працівника ОСОБА_4 (в якості продавця) без оформлення трудових відносин, саме ним, оскільки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де проводилась фактична перевірка, здійснюють діяльність два суб`єкти господарювання він та ФОП ОСОБА_2 ..
За його твердженням, саме до ФОП ОСОБА_2 зверталася ОСОБА_4  щодо працевлаштування, а тому знаходилась в магазині під час перевірки.
Насамкінець позивач стверджує, що в порушення Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі - Порядок № 509), відповідач не повідомив його про час та місце розгляду справи про накладення штрафу, чим порушив його право надати свої пояснення та зауваження. 
Позивач зазначив, що оскаржувана постанова не була направлена йому, що також є порушенням вказаного порядку, а про накладення штрафу він дізнався з постанови про відкриття виконавчого провадження.
Усе вищенаведене, на думку позивача, свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ФОП ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано противоправною та скасовано постанову №13ДПС/ТД-ФС від 18.02.2022 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
Суд стягнув з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову у розмірі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, на підставі аналізу законодавства, що регулюють спірні правовідносини, виходив із того, що ГУ Держпраці в Одеській області прийняло оскаржувану постанову без дотримання визначеного законом способу його прийняття, а саме: без проведення інспекційного відвідування.
Так, суд зазначив, що частиною 8 статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлена специфічна особливість процедури притягнення до відповідальності юридичних та фізичних осіб-підприємців, які допустили фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору.
Указана особливість, на думку суду,  полягає в тому, що вказаною нормою фактично встановлено заборону накладати штраф за порушення, передбачене в абзаці 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, якщо цьому не передувало здійснення заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю.
Суд відзначив, що акт фактичної перевірки органу ДПС щодо встановленого порушення, може бути використаний лише в якості інформаційного листа та має бути підставою для проведення інспектування органом державного контролю у сфері нагляду за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. 
Також суд першої інстанції зауважив, що орган державного контролю не довів, а суд під час розгляду не встановив, що ОСОБА_4 працює саме у ФОП ОСОБА_1 .
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для накладення штрафу, на підставі акта фактичної перевірки ДПС, відсутні, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ГУ Держпраці, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ГУ ДПС в Одеській області були виявлені порушення статті 24 КЗпП України, що зафіксовано в акті  №30348/15/06/РРО/ НОМЕР_1 від 29.12.2021. 
Скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду у постанові від 10.09.2019 по справі № 826/6984/15, зауважує, що акт фактичної перевірки є носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення платниками податків вимог законодавства, є обов`язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення органом контролю за додержанням законодавства про працю.
Окрім того, на думку скаржника, під час ухвалення рішення, суд першої інстанції взагалі не надав оцінки фактичним обставинам справи про те, що непрацевлаштована особа, надала контролюючому органу послуги з продажу пачки цигарок, а саме товару, що був в розпорядженні ФОП ОСОБА_1 .
Також скаржник зауважив, що суд не врахував той факт, що ОСОБА_4 була направлена центром зайнятості для працевлаштування саме до ФОП ОСОБА_1 ..
За твердженням скаржника ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги трудового законодавства, яке полягає у використані праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням трудових прав ОСОБА_4 а тому має бути притягнутий до відповідальності.
Окрім цього, скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.09.2022 у справі № 460/3829/20, зазначав про помилкове трактування судом першої інстанції норми частини 8 статті 265 КЗпП України.
На думку скаржника, зазначена норма не встановлює виключності, за якою тільки рішення суду є єдиним виключенням при накладенні штрафу без проведення перевірки, а положення частини 8 статті 265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено Порядком №509.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, посилається на доводи, які ідентичні доводам викладеними у позовній заяві, та наголошує на тому, що відповідач не надав доказів того, що ОСОБА_4 працює у ФОМ ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин, а також жодним чином не спростував доводи позивача, що ОСОБА_4 мала намір працювати у ФОП ОСОБА_2 . 
Позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та просить в задоволенні скарги ГУ Держпраці відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 13.03.2001, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серії В02 №758860 (а.с.5).

01.12.2021 ГУ ДПС в Одеській області прийняло наказ № 8743-п «Про проведення фактичної перевірки за адресою господарського об`єкту АДРЕСА_1 ».
Наказ прийнятий на підставі статті 20, підпункту 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Перевірку наказано провести за період діяльності з 01.01.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового платниками податків: обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначення законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації алкоголю або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.
17.12.2021 ГУ ДПС в Одеській області прийняло наказ № 9227-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 01.12.2021 №8743-п щодо зміни адреси проведення фактичної перевірки.
Пункт 1 наказу № 8743-п від 01.12.2021 викладений в новій редакції та зазначено, що фактична перевірка проводиться за адресою господарського об`єкту АДРЕСА_2 ».

29.12.2021 посадови особи ГУ ДПС у Одеській області здійснили фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За наслідками вказаної перевірки ГУ ДПС в Одеській області складений акт (довідка) фактичної перевірки №30348/15/06/РРО/ НОМЕР_1 від 29.12.2021, в якому встановлені порушення пункту 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;  пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України; статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту» № 413 від 17.06.2015, в частині неподання або несвоєчасного подання до органів ДПС повідомлення про прийняття працівника на роботу. 
Також, у вказаному Акті, окрім іншого, вказано, що в ході перевірки встановлено використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а саме ОСОБА_4 допущена до роботи без оформлення наказу,  повідомлення про прийняття на роботу до органів ДПС не подане. 
Як вважав контролюючий орган, на підтвердження того, що саме ФОП ОСОБА_1 допустив працівника до роботи без оформлення трудового договору, свідчить відсутність у ФОП ОСОБА_2 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами.
18.01.2022  на адресу ГУ Держпраці надійшов лист ГУ ДПС в Одеській області від 10.01.2022 за вих. № 405/5/15-32-07-06-05 з додатком копії акту фактичної перевірки від 29.12.2021, в якому контролюючий орган повідомив про використання ФОП ОСОБА_1 праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин, зазначивши, що інформація надається для подальшого відпрацювання та контролю за усуненням встановлених порушень податкового законодавства, в частині укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Матеріали перевірки ГУ ДПС в Одеській області були передані заступнику начальника ГУ Держпраці для розгляду, відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України.
Листом від 21.01.2022 за вих. № 15/01-40-559 ГУ Держпраці направило ФОП ОСОБА_1 повідомлення про отримання начальником ГУ Держпраці акта фактичної перевірки ГУ ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України.
Постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №13ДПС/ТД-ФС від 18.02.2022 на ФОП ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 65 000 грн. за порушення абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 витребувано від ГУ ДПС в Одеській області копію наказу, на підставі якого була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 та внаслідок чого прийнятий акт №30348/15/06/РРО/1462016733 від 29.12.2021.
На виконання ухвали суду 12 червня 2023 року ГУ ДПС в Одеській області направило на адресу апеляційного суду такі докази:
-копію наказу ГУ ДПС в Одеській області від 01.12.2021 №8743-п «Про проведення фактичної перевірки за адресою господарського об`єкту АДРЕСА_1 »;
-копію наказу ГУ ДПС в Одеській області від 17.12.2021 №9227-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 01.12.2021 №8743-п»;
-акт фактичної перевірки №30348/15/06/РРО/ НОМЕР_1 від 29.12.2021;
-опис ТМЦ, виписки з Приват - банку, акт №3910/15-32-07-06 про відмову платника податків або його законних представників надати документи від 29.12.2021, перелік документів, пояснення.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відправною точкою для вирішення даного спору є розв`язання питання наявності у ГУ ДПС в Одеській області повноважень проводити  перевірку використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, якщо на даний вид перевірок був накладений мораторій, відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ  Перехідних положень Податкового кодексу України.
Також, визначальним є питання наявності у ГУ ДПС в Одеській області повноважень перевіряти використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, якщо наказ на проведення фактичної перевірки визначив, що її предметом є дотримання платником податків законодавства у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів.
Колегія суддів згадує, що ФОП ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав, що фактична перевірка була проведена в порушення пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, яким установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Звертаючись до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX , яким внесені зміни до Податкового кодексу України, суд апеляційної інстанції встановив таке.
Підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу  України доповнений пунктом 52-2 про встановлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: 
- документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; 
-документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
- фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: 
-обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; 
-цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; 
-здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 80.2 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
-80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;
-80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в наказі на перевірку №8743-п від 01.12.2021, з урахуванням змін, внесених наказом №9227-п від 17.12.2021, підставою для її проведення зазначений підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а підпункт 80.2.7 у цих документах відсутній.
За такого правового регулювання, колегія суддів вважає правильними доводи ФОП ОСОБА_1 , що у контролюючого органу не було підстав для проведення фактичної перевірки з питань дотримання суб`єктом господарювання належного оформлення трудових відносин.
Наведений висновок, на думку суду апеляційної інстанції, обґрунтовується передусім тим, що на даний вид перевірки існував мораторій, встановлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, а по-друге, контролюючий орган не визначав такий предмет перевірки  в наказі про її проведення.

Досліджуючи питання чи може контролюючий орган вийти за межі фактичної перевірки, колегія суддів установила таке.
Пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Під час проведення фактичної перевірки щодо дотримання законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів повинні досліджуватися саме вказані питання.
Позаяк предмет фактичної перевірки не охоплює дотримання суб`єктом господарювання використання праці найманих осіб, контролюючий орган, виявивши такі порушення, повинен був призначити та провести відповідну перевірку, у ході якої будуть досліджуватися подібні порушення.
Отже, за аналізом викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючий орган вийшов за межі предмету фактичної перевірки, коли розпочав досліджувати питання дотримання суб`єктом господарювання використання праці найманих осіб.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слід визнати недопустимим доказом акт фактичної перевірки, який був складений із порушенням порядку проведення податкової перевірки.
З урахуванням викладеного, переходячи до питання чи можуть виявлені під час проведення перевірки порушення вплинути на законність прийнятої ГУ Держпраці в Одеській області постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові 21.02. 2020 у справі №826/17123/18 сформулював правовий висновок, що платник податків, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.
При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Застосовуючи аналогію права, колегія суддів дійшла висновку, що порушення контролюючим органом вимог Податкового кодексу України щодо призначення та проведення перевірки платника податків призводить до відсутності правових наслідків,  виявлення порушення у вигляді використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету.
Колегія суддів погоджується з  доводами скаржника про помилкове трактування судом першої інстанції частини 8 статті 265 КЗпП України, яке призвело до неправильного висновку, що акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, не може бути самостійною підставою для накладення штрафу, відповідно до статті 265 КЗпП України.
Поряд з цим, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи характер спірних правовідносин, це не має значення для вирішення справи,  адже визначальним є питання правомірності проведення ГУ ДПС в Одеській області  фактичної перевірки за приписами підпункту 80. 2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наведені вище мотиви суду першої інстанції про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 щодо скасування постанови №13ДПС/ТД-ФС від 18.02.2022 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, є помилковими.
При цьому, колегія суддів не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші доводи скаржника, оскільки вони не є ключовими для прийняття рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно скасував спірну постанову, але з помилкових мотивів, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції слід змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.
Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

суддя                                                                                           О. А. Шевчук

суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.06.2023.