ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

8 червня 2023 року                                                                                   
м. Чернівці
справа № 714/168/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Литвинюк І. М., Половінкіної Н.Ю.
секретар Скулеба А. І.

заявник:  ОСОБА_1 
заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області 
апеляційна скарга Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Козловська Л. Д.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2023 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
Заява мотивована тим, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3-ї групи.
На даний момент її поведінка змінилась, вона проявляє виражену слабкість, на питання відповідає повільно, неуважна, неохайна, дратівлива, пам`ять та інтелект значно знижені. 
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 хворіє на хронічний стійкий психічний розлад, внаслідок якого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними,  ОСОБА_1  просив задовольнити заяву та визнати ОСОБА_2 недієздатною, встановити над нею опіку та опікуном призначити  ОСОБА_1 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2023 року заяву  ОСОБА_1  задоволено.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною внаслідок психічної хвороби.
Встановлено над недієздатною ОСОБА_2 опіку і призначено її опікуном сина ОСОБА_1 .
Встановлено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатною два роки з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказами, наявними в матеріалах справи та експертизою підтверджується той факт, що ОСОБА_2 дійсно хворіє хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції (недоумства) та за своїм психічним станом не може усвідомити значення своїх дій та керувати ними.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та турботи. Її син ОСОБА_1 є фізичною особою з повною процесуальною працездатністю і дієздатністю, здійснює догляд та опікується ОСОБА_2 , проявляє щодо неї турботу.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатною.
Водночас судом було взято до уваги подані заявником докази родинних відносин між ним і недієздатною особою ОСОБА_2 , можливість заявника виконувати обов`язки опікуна, подання заяви до опікунської ради про доцільність призначення його опікуном, що свідчить про його бажання і намір бути опікуном над недієздатною матір`ю.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що призначення заявника ОСОБА_1 опікуном його матері ОСОБА_2 є обґрунтованим і таким, що буде відповідати інтересам останньої. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Герцаївська міська рада Чернівецького району Чернівецької області просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Судом розглянуто вказану справу з порушенням територіальної підсудності.
Судом ухвалено рішення у даній справі без передбаченого статтею 300 ЦПК України подання органу опіки та піклування.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інший учасник справи відзив на апеляційну скаргу не подавав.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08 квітня 1986 року та свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 22 листопада 1986 року.
ОСОБА_2 страждає на хронічний психічний розлад у формі судинної деменції внаслідок органічного ураження ЦНС, у хворої виражена слабкість, на питання відповідає повільно, критика відсутня, неуважна, неохайна, дратівлива, пам`ять та інтелект значно знижені, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста КНП «Герцаївська районна лікарня» від 03 лютого 2023 року.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ №22473 від 06 квітня 2000 року, ОСОБА_2 встановлено безстроково третю групу інвалідності. Факт наявності інвалідності також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 20 лютого 2001 року.
За висновком судово-психіатричної експертизи ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» № 213 від 28 лютого 2023 року, експертом встановлено, що ОСОБА_2 хворіє хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції (недоумства), за своїм психічним станом не може усвідомити значення своїх дій та керувати ними і в силу свого психічного стану не може брати особисту участь у розгляді справи.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_2 , проте вважає помилковим висновок суду в частині задоволення заяви  ОСОБА_1 щодо встановлення над недієздатною ОСОБА_2 опіки і призначення його опікуном матері, враховуючи наступне.
Щодо вимоги заяви про визнання  ОСОБА_2 недієздатною
Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.
У пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні.
Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.
Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.
Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно зі статтею 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи.
Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171.
Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза.
Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи питання щодо визнання особи недієздатною, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів, висновку експертизи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатною, оскільки належними та допустимими доказами підтверджено наявність у неї хронічного психічного захворювання, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Щодо вимоги заяви про встановлення опіки та призначення опікуна
Відповідно до частини першої статті 41, статті 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21).
До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК України).
У статті 66 ЦК України зазначено, що якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.
Ураховуючи вказані вище норми матеріального права та відсутність у матеріалах справи подання та/або висновку органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку про відмову заявнику в задоволенні вказаних вимог, оскільки відсутність такого подання унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 30 червня 2022 року у справі № 552/3443/20.

Апеляційний суд вважає безпідставним аргумент апеляційної скарги щодо порушення судом територіальної підсудності з тих підстав, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується місце проживання ОСОБА_2 на території Глибоцької територіальної громади, а згідно вимог статті 295 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається за місцем проживання цієї особи.

Згідно абзацу 2 пункту 1 статті Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні"  витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади № 2023/000865068 від 02 лютого 2023 року, адресою місця проживання ОСОБА_2 зазначено будинок АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Герцаївського районного суду Чернівецької області (а. с. 21).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо підсудності йому вказаної цивільної справи.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки та призначення опікуна ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його в цій частині слід скасувати та в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про встановлення опіки та призначення опікуна відмовити.
В решті рішення слід залишити без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи наведені вище норми права, судовий збір сплачений сторонами у вказаній справі, відшкодуванню не підлягає.
Щодо вирішення заяви Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про стягнення судових витрат
Герцаївська міська рада Чернівецького району Чернівецької області в апеляційній скарзі просила у разі встановлення судом першої інстанції, що заявник діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави, стягнути із заявника на їхню користь сплачений ними судовий за подачу апеляційної скарги.
Відповідно до частини 3 статті 299 ЦПК України  суд, установивши, що заявник діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави, стягує із заявника всі судові витрати.
Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви  ОСОБА_1  про визнання його матері ОСОБА_2 недієздатною, підстав вважати, що останній, подаючи таку заяву до суду, діяв недобросовісно, у суду немає. 
За таких обставин, клопотання Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення судових витрат з заявника
Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI встановлено судовий збір за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року, № 1928-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2684 гривні.
Судовий збір за подання до суду заяви складав 536 гривень 80 копійок.
Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна.
Такий висновок викладений Верховним Судом в ухвалі від 28 грудня 2019 року у справі № 755/12409/15-ц.
Однак, як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 не було сплачено за подання заяви про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок в суді першої інстанції.
За таких обставин, з  ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,376,381,382 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області задовольнити частково. 
Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2023 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1  про встановлення опіки та призначення опікуна скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1  про встановлення опіки та призначення опікуна відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 09 червня 2023 року.

Головуючий                                                 Олександр ОДИНАК 

Судді:                                                          Ірина ЛИТВИНЮК

                                                               Наталія ПОЛОВІНКІНА