Справа № 308/14557/22

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

01.06.2023                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
                                                         в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.02.2019, видане ТСЦ 2141, місце роботи: не працює,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп.

Згідно з постановою, 27 жовтня 2022 року, об 11год 00 хв, у с. Оноківці, на об`їзній Н-13 був зупинений транспортний засіб і під час перевірки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло. На пропозицію працівників поліції пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного у медичному закладі, водій погодився, результат освідування – позитивний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вказує на те, що постанова є незаконною, тому має бути скасована. Стверджує, що наркотичних речовин не вживав, а приймав тільки знеболювальні ліки, які могли дати схожу реакцію під час освідування. Звертає увагу на те, що розгляд справи відбувся за відсутності апелянта, оскільки жодних повідомлень про призначення судового засідання ОСОБА_1 не отримував, у той час він хворів, що підтверджується відповідною медичною довідкою. Вважає, що місцевим судом порушено вимоги ст. 268 КУпАП, яка гарантує кожному право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою. На підставі вищенаведеного, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП. 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату, час та місце судового засідання – 01.06.2023, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 10.05.2023, однак до суду він не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга. Крім того, до апеляційного суду ОСОБА_1 на подавав жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на інший день. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно – правових актів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №044232, убачається, що 27 жовтня 2022 року, об 11год 00 хв, у с. Оноківці, на об`їзній Н-13 у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло. На пропозицію працівників поліції пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного у медичному закладі, водій погодився, результат освідування – позитивний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підписувати протокол ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить його підпис.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ВАБ №309502 від 27.10.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 895 від 27.10.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан наркотичного сп`яніння у лікаря КНП «ЗОМЦПЗ та МД», за результатами обстеження лікар ОСОБА_2 встановила, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються рапортом працівника поліції, старшого інспектора СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Малець Р. та відеозаписом, на якому зафіксована подія, що мала місце 27 жовтня 2022 року за участі ОСОБА_1 : від моменту запинки поліцейськими транспортного засобу, процедуру проходження освідування та завершуючи складанням матеріалів адміністративного правопорушення за порушення ОСОБА_1 вимог п. 2. 9 «а» ПДР.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які можуть слугувати підставою вважати, що поліцейський Малець Р. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які можуть свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівника поліції.

При цьому, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та медичному висновку, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Також апеляційним судом не встановлено жодних даних і про те, що в лікаря КНП «ЗОМЦПЗ та МД» ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування водія у нетверезому стані були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 а також для його обмови у перебуванні у такому стані, – у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

Апеляційний суд розцінює критично твердження апелянта про те, що наркотичних речовин ОСОБА_1 не вживав, а приймав тільки знеболювальні ліки, які могли дати схожу реакцію під час освідування.

Відхиляючи ці доводи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що докази, які містяться у матеріалах справи повністю узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що ОСОБА_1 у підтвердження цих доводів не надав будь-які докази (висновки експертів, спеціалістів), які б підтверджували, що вживання конкретних ліків спровокувало такий результат освідування.

При оцінці тверджень апелянта про те, що розгляд справи відбувся за відсутності апелянта, оскільки жодних повідомлень про призначення судового засідання ОСОБА_1 не отримував, у той час він хворів, що підтверджується відповідною медичною довідкою, суд апеляційної інстанції такі відхиляє, оскілки у матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься Ужгородським міськрайонним судом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений у його присутності. Крім того, місцевий суд вжив всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про розгляд справи, про що свідчить судова повістка від 04.11.2022 (а. с. 9). Однак, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 на розгляд справи, призначеної на 17 листопада 2022 року не з`явився, клопотань про відкладення, у тому числі у зв`язку з хворобою, не надсилав. Отже, жодних підстав для висновку про те, що права ОСОБА_1 були порушені, позаяк суд розглянув справу за його відсутності, апеляційний суд не вбачає. 

Враховуючи той факт, що участі у розгляді справи місцевим судом ОСОБА_1 не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також те, що на розгляд апеляційної скарги не з`явився, - апелянт позбавив себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є доведеним, а отже у діях апелянта наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                        
                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН