ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 р.	Справа № 480/7443/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Хурсенко С.О.,
представника відповідача - Давиденко О.В.,    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2023, (головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, повний текст складено 02.03.23 року) по справі № 480/7443/22
за позовом           ОСОБА_1  
до          Головного управління Національної поліції України в Сумській області  
про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати  протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 27.10.2022 № 612 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП в Сумській області» в частині застосування до майора поліції слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати  протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 27.10.2022 № 409 о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Сумській області з 28.10.2022;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 2 082,40 грн за кожний день прогулу з 28.10.2022 по день ухвалення рішення.
В обґрунтування позову зазначив, що не вчиняв дисциплінарного проступку, у ГУ НП в Сумській області були відсутні підстави для прийняття вищезазначених наказів, службове розслідування щодо нього проведено з порушенням встановленого законом порядку, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції застосовано неправомірно, за відсутності встановлення жодної об`єктивної обставини порушення, пов`язаного з несенням служби, а також без врахування обставини, що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 612 від 27.10.2022 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 409 о/с від 27.10.2022 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Сумській області з 29.10.2022.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2022 по 21.02.2023 у загальному розмірі 167 107, 96 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги в сумі 15 000, 00 грн.
Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 44 513, 46 грн. допущено до негайного виконання.
Головне управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку доказам в підтвердження вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, не зазначив підстав неврахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 19.04.2021 у справі № 240/2677/20, від 12.05.2022 у справі № 260/1/19, від 14.07.2022 у справі № 520/1795/19, від 30.08.2022 у справі № 120/8381/20-а.
Вказує, що за наслідками службового розслідування у діях ОСОБА_1 було встановлено ряд порушень, які у своїй сукупності утворюють склад дисциплінарного проступку та які були виявлені, в тому числі під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження та які свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, незалежно від настання/ненастання кримінальної відповідальності за такі дії.
Так, матеріалами службового розслідування підтверджується, що 15.10.2022 працівниками НАБУ в рамках кримінального провадження № 52122000000000310 за ч. 3 ст. 368 КК України задокументовано факт вимагання слідчим відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ майором поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди у розмірі 10 тис. доларів США від керівника ТОВ «Група Айсберг» за не притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 272 КК України. Того ж дня ОСОБА_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 16.10.2022 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
16.10.2022 ухвалою Вищого антикорупційного суду м. Київ у справі № 991/4725/22 до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зазначені події в критичному ракурсі широко були висвітлені засобами масової інформації та є такими, що негативно впливають на авторитет поліції.
Також, службовим розслідуванням встановлено, що 15.10.2022 (в день затримання) о 15:00 ОСОБА_1 організував прибуття підлеглих до території організації, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , нібито для проведення обшуку, усвідомлюючи неможливість його проведення у зв`язку з відсутністю у них дозволу на проведення вказаної слідчої дії, тобто позивач зімітував проведення обшуку на зазначеному підприємстві.
Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14.10.2022 дозвіл на проведення обшуку надавався лише слідчому ОСОБА_4., натомість ОСОБА_1 не входив до складу слідчої групи з досудового розслідування кримінального провадження № 12022200000000233 та у розумінні положень ст. 236 КПК України та його посадової інструкції не мав жодних законних підстав організовувати проведення обшуку на підприємстві ТОВ «Група Айсберг».
При цьому, ні в ході службового розслідування, ні під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 так і не повідомив, якими нормами КПК України він керувався, коли прибув на територію підприємства з двома слідчими начебто для проведення обшуку.
Натомість, на думку апелянта, висновки суду першої інстанції щодо не доведення відповідачем порушення ОСОБА_1 службової дисципліни внаслідок організації обшуків є передчасними та такими, що суперечать положенням КПК України.
Вважає, що позивачем, внаслідок вчинення вищезазначених дій, не дотримано принципи діяльності поліцейського та вчинено дії не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, а також дій, які підривають авторитет Національної поліції України.
При цьому, наголошує, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Крім того, позивачем вчинено також інший ряд порушень, які полягають у неналежній організації контролю за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних проваджень про безвісне зникнення та викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України та залишенні зброї без нагляду, з чим погодився суд першої інстанції, проте прийняв рішення про скасування наказу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Позивач та його представник заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України, з 15.09.2022 - на посаді т.в.о. заступника начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Сумській області.
15.10.2022 до Сумського управління ДВБ НП України надійшла інформація про те, що 15.10.2022 працівниками Національного антикорупційного бюро України в рамках розслідування кримінального провадження № 52022000000000310 від 14.10.2022 та ч. 3 ст. 368 КК України задокументовано факт вимагання тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника слідчого управління - начальника відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи ГУНП із Сумській області майором поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди із сумі 10 000 доларів США від керівника одного з підприємств області за не притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 272 КК України по кримінальному провадженню № 12022200000000233 від 13.10.2022.
15.10.2022 Сумське управління ДВБ НП України направило до ГУНП в Сумській області лист з проханням призначити та провести службове розслідування за вказаним вище фактом (т. 1 зв.б. а.с. 94).
17.10.2022 ГУНП в Сумській області прийнято наказ № 678 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії", з метою з`ясування обставин, викладених у листі Сумського управління ДВБ НП України (т. 1 а.с. 95). 
Під час службового розслідування відповідачем опитано позивача, старших слідчих ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., заступника начальника відділу розслідування злочинів проти життя та здоров`я особи ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_7., начальника чергової частини УОАЗОР ОСОБА_8., заступника начальника ГУНП - ОСОБА_3 , досліджено ухвалу Вищого антикорупційного суду м. Київ від 17.10.2022 у справі № 991/4725/22, матеріали кримінального провадження № 120222000000000233, службову характеристику позивача, за наслідком якого складено висновок службового розслідування від 27.10.2022 (т. 1 а.с. 24-36).
Висновком службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_1 пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, п. 2.4 наказу ГУ НП № 198 від 02.02.2021, ч. 1 пунктів 1, 6 ч. 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1 п. 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС № 1179 від 09.11.2016, п. 1 розділу 2 посадової інструкції та вимог п. 4 ч. 3 ст. 1, частин 1 і 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 39 КПК України, що виразились у невиконанні обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України, неналежній організації контролю за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних проваджень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України, п. 10 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України № 828 від 11.10.2018, що виразилось у неналежному збереженні вогнепальної зброї і боєприпасів, виданих на постійне носіння і зберігання, порушення пп. 6 п.10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС № 70 від 01.02.2016, що виразилось у залишенні зброї без нагляду та визнано за необхідне застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом  ГУНП в Сумській області від 27.10.2022 № 612 за скоєння дисциплінарного проступку застосовано до майора поліції ОСОБА_1 , слідчого відділу розслідування злочинів, скоєного проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Сумській області дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції (т. 1 а.с. 21). 
В наказі зазначено про вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , який виразився у невиконанні обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України, неналежній організації контролю за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних проваджень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України, неналежному збереженні вогнепальної зброї і боєприпасів, виданих на постійне носіння і зберігання, залишенні зброї без нагляду.
Наказом ГУНП в Сумській області від 27.10.2022 № 409 о/м майора поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (т. 1 а.с. 22).
Позивач, не погодившись з наказами відповідача, звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що свідчить про протиправність спірних наказів та наявність підстав для поновлення позивача на посаді слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Сумській області із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII). 
Частиною 1 ст.8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
За змістом ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частинами 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до  абз. 1 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09 листопада 2016 року (далі - Правила №1179) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі  - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється, зокрема, на поліцейських,  які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Згідно з ч.1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частинами 2, 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до пунктів 1, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невиконанні обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України, неналежній організації контролю за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних проваджень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України, неналежному збереженні вогнепальної зброї і боєприпасів, виданих на постійне носіння і зберігання, залишенні зброї без нагляду.
Висновки суду першої інстанції щодо не доведеності факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та не правомірності  накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не ґрунтуються на доказах, наявних в справі.
Щодо неналежної організації ОСОБА_1 контролю за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних проваджень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України.
Розділом 2 Посадової інструкції т.в.о. заступника начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області - начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Сумській області встановлено, що відповідно до покладених завдань т.в.о. заступника начальника слідчого управління ГУНП, зокрема, забезпечує контроль за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних правопорушень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України (т. 1 а.с. 37-40).
Службовим розслідуванням встановлено, що в порушення посадових обов`язків майор поліції ОСОБА_1 не здійснював контроль за територіальними підрозділами поліції області в частині своєчасного відібрання біологічних зразків у родичів безвісти зниклих осіб, призначення судових молекулярно-генетичних експертиз, отримання тимчасових поступів по абонентських номерах та мобільних терміналах безвісти зниклих, а також проведення інших слідчих дій та розшукових заходів, направлених на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
Зазначений факт призвів до невиправданої тяганини у кримінальних провадженнях зазначеної категорії. Зокрема, факти неналежного проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 12022200480000438 та № 12022200480001641 за ч. 1 ст. 438 КК України, № 12022200480000863 та № 12022200480000821 за ч. 1 ст. 115 КК України, досудове розслідування у яких проводилось працівниками Сумського РУП ГУНП.
Відповідачем також враховані листи Сумської окружної прокуратури від 15.09.2022, в яких повідомлено про бездіяльність або неналежні дії слідчих у кримінальних провадженнях, зокрема в частині направлення постанови про призначення експертизи до експертної установи, внесення декілька разів змін до фабули кримінального правопорушення, наявність в матеріалах кримінального провадження документів, які його не стосуються, не внесення відомостей щодо виконання ухвал слідчого судді, не встановлення та не проведення допиту можливих свідків за фактом незаконного позбавлення волі, не вжиття заходів для призначення судової молекулярно-генетичної експертизи тощо (т. 1 а.с. 144-147) та Конотопської окружної прокуратури від 27.09.2022 про неналежне виконання слідчими СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області своїх обов`язків, що впливає на якість досудового розслідування, порушення розумних строків, своєчасність прийняття кінцевих рішень та не сприяє підвищенню авторитету правоохоронних органів у суспільстві (т. 1 а.с. 149-152).
Суд першої інстанції зазначав, що вказані листи не свідчать про  неналежне виконання своїх обов`язків саме позивачем.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що на ОСОБА_1 , як т.в.о. заступника начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області покладено обов`язок забезпечувати контроль за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних правопорушень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України.
Отже, в обов`язки позивача входила перевірка роботи, зокрема, територіальних  підрозділів поліції Сумської області в частині якості та швидкості проведення досудових розслідувань щодо зазначених вище кримінальних правопорушень.
Наслідком не вчинення таких дій, стала безвідповідальна робота працівників районних відділів поліції та слідчого управління ГУНП, що призвела до затягування досудових розслідувань у кримінальних провадженнях, про що свідчать листи Сумської  та Конотопської окружних прокуратур.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про порушення ОСОБА_1 розділу ІІ Посадової інструкції в частині неналежної організації контролю за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних проваджень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України.
Щодо  неналежне збереження позивачем вогнепальної зброї та боєприпасів, виданих йому на постійне носіння та зберігання, а також залишення зброї без нагляду.
Відповідно до п. 10 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України № 828 від 11.10.2018 поліцейський, який отримав табельну вогнепальну зброю, боєприпаси та спеціальні засоби для постійного зберігання і носіння, зобов`язаний забезпечити їх збереження та постійно підтримувати в технічно справному стані.
Під час перебування поліцейського на службі видана йому табельна вогнепальна зброя та боєприпаси мають знаходитися при ньому або у службовому сейфі, який виключає можливість доступу до озброєння інших осіб.
Підпунктом 6 п. 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС № 70 від 01.02.2016 передбачено, що категорично забороняється залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам.
Під час службового розслідування начальник чергової частини УОАЗОР ГУНП майор поліції ОСОБА_8. пояснив, що 15.10.2022 йому стало відомо, що цього ж дня (у другій половині), працівниками НАБУ затримано слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП майора поліції ОСОБА_1 . Після чого він спільно з заступником начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП підполковником поліції ОСОБА_2 зайшовши до кабінету, де знаходиться робоче місце ОСОБА_1 , виявили в шафі для речей видану йому табельну вогнепальну зброю ПМ з 2 магазинами та 16 патронами, а також автоматичну зброю АК 74 з боєкомплектом (4 магазини, 120 патронів), яку він залишив без нагляду. Після чого вказану зброю з магазинами та патронами поміщено до кімнати зберігання зброї ЧЧ ГУНП, де вона знаходиться на даний час.
Натомість, ОСОБА_1 , надаючи пояснення під час службового розслідування, зазначав, що на момент затримання він перебував на службі без вогнепальної зброї, де саме на момент його затримання перебувала його табельна та автоматична зброя поясняти відмовився. 
Колегія суддів зазначає, що залишення зброї без нагляду у шафі для речей у службовому кабінеті, який не режимним приміщенням свідчить про недотримання позивачем вимог Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України та Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю. 
Суд першої інстанції також погодився з доводами ГУНП в Сумській області про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни у зв`язку із залишенням зброї без нагляду й недотриманням правил її зберігання та, як наслідок, про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення за це порушення.
Щодо  невиконання ОСОБА_1 обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України.
Висновком службового розслідування встановлено, що 15.10.2022 працівниками НАБУ в рамках кримінального провадження від 14.10.2022 № 52022000000000310 за ч. 3 ст. 368 КК України задокументовано факт вимагання слідчим відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ майором поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди у розмірі 10 тис. доларів США від керівника одного з підприємств області за не притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 272 КК України. 
ОСОБА_1 того ж дня затримано у порядку ст. 208 КПК України та 16.10.2022 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.
16.10.2022 ухвалою Вищого антикорупційного суду м. Київ до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (справа № 991/4725/22; провадження № 1-кс/991/4744/22).
Також, з письмових пояснень старшого слідчого - криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП ОСОБА_5 та старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП ОСОБА_6 встановлено, що 15.10.2022 близько 14:00 ОСОБА_1 повідомив про необхідність проведення обшуку на території організації, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження № 12022200000000233.
З метою проведення вищевказаної слідчої дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були здійснені підготовчі заходи для проведення вказаного обшуку, при цьому самих ухвал суду на проведення обшуку у останніх не було.
У подальшому, близько 15.00 вони разом з ОСОБА_1 на службовому автомобілі поїхали до місця проведення обшуку. Приїхавши на місце, до них вийшли два невідомих чоловіки, з якими поспілкувався ОСОБА_1 , про що саме ані ОСОБА_6 , ані ОСОБА_5 не чули, так як стояли на значній відстані. Через деякий час ОСОБА_1 , повідомив, що проведення обшуку відміняється, без пояснення причин і вони повернулися до адміністративної будівлі ГУНП близько 15.40.
Отже, 15.10.2022 (в день затримання) о 15:00 ОСОБА_1 організував прибуття підлеглих до території організації, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , нібито для проведення обшуку, усвідомлюючи неможливість його проведення у зв`язку з відсутністю у них дозволу на проведення вказаної слідчої дії, тобто, як вважає відповідач, позивач зімітував проведення обшуку на зазначеному підприємстві.
Суд першої інстанції вірно вважав недоведеними відповідачем обставини організації ОСОБА_1 обшуку без наявності відповідного дозволу.
Доводи апелянта про не можливість ОСОБА_1  здійснювати вказані слідчі дії, оскільки  ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14.10.2022 у справі № 591/5015/22 (т. 1 а.с. 232) надано дозвіл на проведення обшуку лише слідчому ОСОБА_4. , є безпідставними, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції резолютивна частина ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 14.10.2022 по справі № 591/5015/22 містить посилання  про надання дозволу на проведення обшуку за клопотанням слідчого ОСОБА_4. , а не конкретно йому, як слідчому. Не містять обмежень щодо проведення обшуку виключно тим слідчим, який подавав клопотання про проведення цієї слідчої дії до суду, і приписи Кримінального процесуального кодексу України.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що надані ГУНП в Сумській області докази, не є беззаперечними та достатніми для підтвердження порушення ОСОБА_1 службової дисципліни внаслідок організації 15.10.2022 обшуків слідчими ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на підставі ухвал Зарічного районного суду м. Суми від 14.10.2022.
Щодо висновків суду першої інстанції стосовно недоведеності відповідачем наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку внаслідок порушення службової дисципліни через вчинення дії, яка підриває авторитет Національної поліції України та порушує Присягу поліцейського, а саме: вимагання неправомірної вигоди.
За висновками суду, одна лише ухвала Вищого антикорупційного суду України в рамках кримінального провадження не є достатнім доказом, що підтверджує вчинення позивачем зазначеного вище дисциплінарного проступку.
Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Так, до ГУ НП в Сумській області надійшла інформація про те, що 15.10.2022 працівниками Національного антикорупційного бюро України в рамках розслідування кримінального провадження № 52022000000000310 від 14.10.2022 та ч. 3 ст. 368 КК України задокументовано факт вимагання тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника слідчого управління - начальника відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи ГУНП із Сумській області майором поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди із сумі 10 000 доларів США від керівника одного з підприємств області за не притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 272 КК України по кримінальному провадженню № 12022200000000233 від 13.10.2022.
Одночасно у ході службового розслідування встановлено, що у мережі Інтернет виявлено ряд публікацій критичного характеру щодо викриття працівниками НАБУ факту вимагання слідчим слідчого управління ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 неправомірної вигоди від підприємця за закриття кримінального провадження.
Таким чином, зазначена подія, що проявилася у вимаганні позивачем неправомірної вигоди стала наслідком його низьких ділових та моральних якостей, недотримання ним вимог статей 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігнорування Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 № 1179.
Колегія суддів враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
Висновок суду першої інстанції, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував лише факт повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає помилковими, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.
Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а.
Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.
Колегія суддів враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах. На думку колегії суддів, порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції.
Також, колегія суддів зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).
Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. №rway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Саме такі правові висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року у справі № 2240/2329/18, від 29 жовтня 2018 року у справі №826/17433/16, від 03 квітня 2019 року у справі №816/1218/16, від 20 березня 2019 року у справі №804/676/18, від 07 серпня 2019 року у справі №540/2057/18, від 16 серпня 2019 року у справі №804/2146/18, від 22 листопада 2019 року у справі №826/6107/18, від 22 січня 2020 року у справі №160/1750/19, від 25 червня 2020 року у справі №2240/2329/18, від 30 серпня 2022 у справі № 120/8381/20-а, від 14 березня 2023 у справі № 320/1206/21, від 10 квітня 2023 у справі № 520/5143/21. 
Вказані правові висновки не були застосовані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана, зокрема, із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження №52022000000000310, а саме: вимагання неправомірної вигоди.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з займаної посади, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, що виразився у невиконанні обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України, неналежній організації контролю за напрямком роботи, що стосується розслідування кримінальних проваджень про безвісне зникнення й викрадення осіб під час збройної агресії РФ на території України, неналежному збереженні вогнепальної зброї і боєприпасів, виданих на постійне носіння і зберігання, залишенні зброї без нагляду.
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність його рішень, які є предметом оскарження у даній справі.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.
Враховуючи, що інші позовні вимоги позивача: про поновлення на службі в поліції та стягнення з ГУНП в Сумській області на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказів про звільнення, останні також не підлягають задоволенню.
Натомість, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, надав невірну оцінку висновку службового розслідування, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Сумській області  задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 по справі № 480/7443/22  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  09.06.2023 року