ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1378/21  Номер провадження 22-ц/814/2382/23	Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Гальонкіна С.А., Пікуля В.П.
імена (найменування) сторін:
позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року, постановлене суддею Потетій А.Г.
по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В :
У липні 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20.12.2010 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.
Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на день смерті ОСОБА_3 була заборгованість за кредитним договором у сумі 5091,57 грн.
Банк посилався на те, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали з спадкодавцем.
В порядку виконання вимог частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України  банком було надіслано претензію до Полтавської районної державної нотаріальної контори.
Враховуючи наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  заборгованість за кредитним договором від 20.12.2010 у сумі 5091,57 грн. та понесені судові витрати.
Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним догвором б/н від 20.12.2010 року в сумі 5091 грн. 57 коп. 
Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір по 756 грн. 67 коп. з кожного.
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які постійно проживали разом із спадкодавцем  ОСОБА_3   на час відкриття спадщини, є спадкоємцями останнього, прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, а доказів прийняття спадщини іншою особою чи відмови від спадщини відповідачами не надано.
В свою чергу, в частині позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено, оскільки він на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем та відсутні докази прийняття ним спадщини. 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2022 року заяву  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року по цивільній справі № 545/1378/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , просили скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позоних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції не встанновлено обставин належності спадкодавцеві будь-якого рухомого чи нерухомого майна, його вартості за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача.
Окрім того, позивачем пропущений визначений законом строк для пред`явлення вимог до спадкоємців, що є підставою для відмови в позові.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 20.12.2010 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 18).
ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 58).
На день смерті ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором складає 5091,57 грн. (а.с. 9-16).
19 травня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направлена претезія кредитора до Полтавської районної державної нотаріальної контори (а.с. 60).
14 липня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» отримано відповідь від Полтавської районної державної нотаріальної контори в якій зазначено, що спадкова справа № 242/2020 після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 61).
АТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачам листи-претензії щодо сплати заборгованості за кредитним договром спадкодавця (а.с. 62-65).
Згідно довідки Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 2075 від 04.06.2021 року на дату смерті ОСОБА_3 з ним за адресою АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 97). 
На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу кредитором спадкодавця ОСОБА_3 .
Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно повідомлення Полтавської районної державної нотаріальної контори від 01.06.2021 № 01-16/606 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відкрита спадкова справа № 242/2020 за претензією кредитора. Відомості про фізичних осіб спадкоємців в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 87).
Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц та узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 562/2627/18, від 27 серпня 2020 року у справі № 757/3276/18-ц, від 27 липня 2022 року у справі № 274/7378/20, від 02 лютого 2023 року у справі № 569/2672/21.
З матеріалів справи вбачається, що банк довідався про смерть позичальника і звернувся з претензією до Полтавської районної державної нотаріальної контори 19.05.2020.
Листи-претензії адресовані відповідачам датовані 10.09.2020.
Проте, згідно наданого позивачем реєстру відправлення претензії спадкоємцю, вказані листи були передані в поштамп ЦПЗ № 1 ДД УДППЗ 16 січня 2021 року, а направлені поштою 19.01.2021, що підтверджується копією платіжного доручення Укрпошти (а.с. 66-67).
Таким чином, позивачем було пропущено визначений законом строк для пред`явлення вимог до спадкоємців позичальника. 
Окрім того, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.
Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.
Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об?єктивно не залежали від нього.
До апеляційної скарги відповідачами було долучено копію договору дарування згідно якого ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 житловий будинок з погосподарськими побудовами що знаходиться в АДРЕСА_1 , який зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с. 182-185). 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Щербанівської сільської ради від 20.01.2023 № 118 АДРЕСА_1 на підставі розпорядження голови Полтавської ОДА № 206 від 20.05.2016 (а.с. 202).
Таким чином, житловий будинок, в якому проживав ОСОБА_3 на час відкриття спадщини на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , а тому не входить до складу спадкового майна ОСОБА_3 .
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи прийшла до висновку про прийняття поданого до апеляційної скарги доказу, оскільки відповідачі не приймали участі у розгляді справи в суді першої інстанції, а відтак даний доказ не поданий до суду першої інстанції з поважної причини та містить дані необхідні для встановлення дійсних та фактичних обставин справи.
Також, апеляційний суд зауважує, що реєстрація місця проживання відповідачів за адресою місця проживання позичальника ОСОБА_3 не є безумовним підтвердженням того, що вони є його спадкоємцями та фактично прийняли спадщину після його смерті.
Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_3 (за законом чи заповітом), а тому мають задовольнити вимоги кредитора.
Враховуючи вищевказані вимоги законодавства та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
Статтею 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи задоволення апеляційної скарги з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає стягненню судові витрати, а саме 496,20 грн. – судовий збір за розгляд заяви про перегляд заочного рішення та судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3405 грн., по 1300,30 грн. кожному.
Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати по 1300,30 грн. кожному.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:   О. Ю. Кузнєцова

Судді:  С. А. Гальонкін

В. П. Пікуль