Справа № 303/6057/17

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
04 квітня 2023 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.,
за участі секретаря: Волощук В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таксомбанк» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2019 року, заінтересовані особи старший державний виконавець Мукачівського міського відділу ДВС Мукачівського МРУЮ Ярошевського Д.А., ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця, 

В С Т А Н О В И В:
       У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі – ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі – Мукачівський міський відділ ДВС Мукачівського МУЮ ГТУЮ у Закарпатській області) Ярошевського Д. А. про закінчення виконавчого провадження № 47485055.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
від 20 грудня 2019 року поновлено АТ «Таскомбанк» строк звернення до суду. Визнано незаконною та скасовано постанову від 29 квітня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47475055, винесену старшим державним виконавцем Мукачівського міського відділу ДВС Мукачівського МУЮ ГТУЮ у Закарпатській області Ярошевським Д. А.
Додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2020 року доповнено ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2019 року, зокрема визнано рішення старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу ДВС Мукачівського МУЮ ГТУЮ у Закарпатській області Ярошевського Д. А. про закінчення виконавчого провадження від 29 квітня 2016 року № 47475055 неправомірним. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «ТАСКОМБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржену ухвалу, визнати неправомірним рішення, прийняте старшим державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського МРУЮ Ярошевським Д.А.  про закінчення виконавчого провадження № 47475055 від 29.04.2016 та виключити із тексту мотивувальної частини цієї ухвали посилання на невірність суми боргу в розмірі 711,21 грн і включити у цей текст ухвали суму заборгованості в розмірі 1 692,19 доларів США, яка визначена судовим рішенням у справі № 303/7318/14-ц, а також вирішити питання про судові витрати. 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2021 року апеляційну скаргу задоволено частково.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 18 вересня 2020 року скасовано.
У задоволенні скарги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», де заінтересованими особами є старший державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевський Дмитро Андрійович, боржник ОСОБА_1 , на рішення державного виконавця – відмовлено.
На постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2021 року подано касаційну скаргу.
Постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року касаційну скаргу задоволено частково. 

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Від представника АТ «Таскомбанк» надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. 

Інші учасники процесу в черговий раз в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 

Вказане свідчить про умисне і свідоме небажання брати участь в судовому розгляді справи і затягуванні процесу. 
Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

       Встановлено, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 536,54 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 06 жовтня 2014 року 45 764,57 грн, а також судові витрати у розмірі 467,64 грн. На примусове виконання зазначеного рішення, 05 березня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області виданий виконавчий лист № 303/7318/14-ц, який пред`явлено стягувачем (ПАТ «ВіЕс Банк») до виконання до Мукачівського міського відділу ДВС Мукачівського МУЮ ГТУЮ у Закарпатській області.
Постановою старшого державного виконавця Ярошевського Д. А. від 13 травня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47475055.
Постановою старшого державного виконавця Ярошевського Д. А. від 19 червня 2015 року виконавче провадження № 47475055 з примусового виконання виконавчого листа № 2/303/3884/14 (№ 303/7318/14-ц), виданого 05 березня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості у розмірі 46 222,21 грн, закінчено на підставі пункту 8 частини першої статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене рішення державного виконавця мотивовано тим, що згідно з квитанціями від 24 березня 2015 року № ПН498737 та від 25 березня 2015 року № ПН500442 в ПАТ «АВАНТ-БАНК» сума боргу  ОСОБА_1  згідно з виконавчим документом сплачена у повному обсязі.
Копію постанови старшого державного виконавця Ярошевського Д. А. про закінчення виконавчого провадження № 47475055 від 19 червня 2015 року, ПАТ «ВіЕс Банк» отримав 04 листопада 2015 року.
Не погодившись з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 47475055 від 19 червня 2015 року, ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до суду зі скаргою на зазначене рішення державного виконавця.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
від 30 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року, визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Ярошевського Д. А. про закінчення виконавчого провадження від 19 червня 2015 року (справа
№ 303/6998/15-ц).
Судом встановлено, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження № 47475055 від 19 червня 2015 року, старший державний виконавець Ярошевський Д. А. не перевірив, чи виконано боржником рішення суду у справі № 303/7318/14-ц, зокрема не вчинив дій, передбачених частинами першою-другою статті 45 Закону України «Про виконавче провадження, що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою старшого державного виконавця Ярошевського Д. А. від 20 квітня 2016 року відновлено виконавче провадження № 47475055.
29 квітня 2016 року старший державний виконавець Ярошевський Д. А. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 47475055 на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», яку мотивував тим, що згідно з листом стягувача ПАТ «ВіЕс Банк» та руху коштів по рахунку, кошти боржником згідно з виконавчим документом сплачені в повному обсязі; згідно з наданою довідкою про рух коштів, сума заборгованості у розмірі 45 511,00 грн. списана на погашення заборгованості за кредитним договором.
Копію постанови старшого державного виконавця Ярошевського Д. А. про закінчення виконавчого провадження № 47475055 від 29 квітня 2016 року ПАТ «ВіЕс Банк» отримав 28 вересня 2017 року.
06 березня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис
№ 141511200046003604 про припинено юридичної особи ПАТ «ВіЕс Банк» внаслідок її реорганізації шляхом приєднання до АТ «Таскомбанк», яке є правонаступником усього майна, майнових прав і обов`язків.
13 травня 2019 року представник АТ «Таскомбанк» Баняс В. В. звернувся до суду із заявою про заміну заявника з ПАТ «ВіЕс Банк» на АТ «Таскомбанк» внаслідок правонаступництва останнім усього майна, прав та обов`язків ПАТ «ВіЕс Банк», посилаючись на те, що 22 травня 2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕс Банк» прийнято рішення про приєднання ПАТ «ВіЕс Банк» до АТ «Таскомбанк»; 11 липня 2018 року ПАТ «ВіЕс Банк» отримало дозвіл Національного банку України від 10 липня 2018 року на реорганізацію шляхом приєднання ПАТ «ВіЕс Банк» до АТ «Таскомбанк» за спрощеною процедурою, передбаченою Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків»; 12 жовтня 2018 року комісією з реорганізації (комісією з припинення) ПАТ «ВіЕс Банк» складений, а 16 жовтня 2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕс Банк» затверджений передавальний акт від 12 жовтня 2018 року, пунктом 3 якого встановлено, що правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків банку, що приєднується, виникає в банку-правонаступника з дати затвердження загальними зборами банку, що приєднується, та банку-правонаступника передавального акта.
Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків банку, що приєднується, виникає у банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами банку, що приєднується, та банку-правонаступника.
Зважаючи на те, що АТ «Таскомбанк» надало належне підтвердження правонаступництва щодо прав та обов`язків ПАТ «ВіЕс Банк», суд першої інстанції в ухвалі від 20 грудня 2019 року дійшов обґрунтованого висновку про заміну заявника ПАТ «ВіЕс Банк» у справі його правонаступником –
АТ «Таскомбанк».
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження № 47475055
від 29 квітня 2016 року старший державний виконавець Ярошевський Д. А. керувався тим, боржник ОСОБА_1 повністю виконав заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня
2014 року про стягнення з нього на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 764,57 грн та судового збору у розмірі
457,64 грн, що підтверджується довідкою ПАТ «ВіЕс Банк» про рух коштів по рахунку за період з 23 березня 2015 року по 23 лютого 2016 року, згідно з якою ПАТ «ВіЕс Банк» списав з рахунку  ОСОБА_1  суму заборгованості у розмірі 45 511,00 грн.
Визнаючи неправомірним прийняте старшим державним виконавець Ярошевським Д. А. рішення про закінчення виконавчого провадження
№ 47475055 та скасовуючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 29 квітня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду залишилося невиконаним боржником у частині стягнення заборгованості у розмірі 711,21 грн.
Однак, наведених висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин справи, з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та № 373/2054/16-ц вказала на те, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України не вважається належним виконанням.
У Постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 1622/13706/2012 Перша судова палата Касаційного цивільного суду визнала доводи заявника про сплату боргу по кредиту у розмірі гривневого еквіваленту необґрунтованими, оскільки, зважаючи на те, що судом ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України не вважається належним виконанням.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів того, що ним було погашено у повному обсязі заборгованість, яка стягується на підставі виконавчого листа відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. п.1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, з наведеного, слідує висновок, що державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист.
Тобто підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень п. 9 ч. п.1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є факт виконання рішення суду у повному обсязі та у спосіб, зазначений у відповідному виконавчому документі.
При цьому перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду  від 01 жовтня 2020 року у справі № 914/3703/15, від 16 січня 2021 року у справі № 910/4071/17.
З наведених обставин справи вбачається, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2/303/3884/14(№ 303/7318/14-ц), виданого 05 березня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості у розмірі 45 764, 57 грн., що еквівалентно по курсу НБУ станом на 06.10.2014 року 3536,54 доларів США. 
Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження державний виконавець Ярошевський Д.А. виходив з того, що рішення виконано згідно виконавчого документу.
Однак, погодитись з таким висновком державного виконавця колегія суддів не вважає за можливе. Так, з виконавчого листа вбачається, що рішенням суду сума заборгованості визначена в іноземній валюті, а еквівалент у гривні лише зазначений. Тому зважаючи на те, що судом ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням.
Таким чином, з урахуванням того, що божником ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів того, що ним було погашено у повному обсязі заборгованість, яка стягується на підставі виконавчого листа відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому державний виконавець дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст. 376 ЦПК України).
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови. У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Резолютивну частину рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд   
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таксомбанк» задовольнити частково.
           Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2019 року змінити в частині правового обгрунтування.
Резолютивну частину рішення суду - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 17 квітня 2023 року.

Головуючий 

Судді