ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2023 р.           Справа№ 920/474/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Чорногуза М.Г. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
За участю представників сторін
від позивача - Васюта Д.К.,
від відповідача - Русаков С.О.,
від третьої особи-1 - не з`явився,
від третьої особи-2 - не з`явився.
розглядає апеляційну скаргу 
Фермерського господарства "Алфьоров"
на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 року
у справі №920/474/22 (суддя Джепа Ю.А.)
За позовом Фермерського господарства "Алфьоров"
до Кириківської селищної ради
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
1.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумиагропромбіржа"
2.          Гетьманський національний природний парк
про визнання недійсним договору оренди землі та застосування наслідків недійсності правочину, -
ВСТАНОВИВ:

У 2022 році Фермерське господарство "Алфьоров" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Кириківської селищної ради про визнання недійсним договору оренди землі та застосування наслідків недійсності правочину.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 02.02.2023 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі від 21.10.2021 року, укладений між Кириківською селищною радою та Фермерським господарством "Алфьоров" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5921284400:05:006:0026, яка розташована за межами населених пунктів на території Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області. В іншій частині позову відмовлено. Присуджено до  стягнення з Кириківської селищної ради на користь Фермерського господарства "Алфьоров" відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн.
08.02.2023 року Фермерське господарство "Алфьоров" звернулося до Господарського суду Сумської області з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 року у задоволенні заяви Фермерського господарства "Алфьоров"  про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено повністю.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представником позивача не надано разом з позовною заявою попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, Фермерське господарство "Алфьоров" звернулося до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 року скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята без дотримання норм процесуального права та без врахування правових висновків Верховного Суду викладених у постановах від 14.12.2021 року №922/676/21, від 08.04.2021 року №905/716/20, від 31.03.2021 року №916/2087/18 та від 10.12.2020 року №922/3812/19. З огляду на викладене, скаржник звертає увагу, що право суду на відмову у відшкодуванні відповідних судових витрат не є абсолютним, а тому необхідно було врахувати певні обставини справи, а саме: 1) позивач у позовній заяві зазначив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; 2) в Господарському суді Сумської області по справі №920/474/22 ні під час підготовчого засідання, ні під час розгляду справи по суті не було жодних зауважень та питань щодо попереднього розрахунку судових витрат; 3) у відповідача ні в відзиві на позовну заяву, ні під час судового засідання не було жодних зауважень та питань щодо попереднього розрахунку судових витрат; 4) представник позивача у судових дебатах зазначив про подання клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду; 5) відповідачем не було подано заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та на судове засідання ні відповідач, ні його представник не з`явились.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 21.03.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп.
14.04.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фермерського господарства "Алфьоров" надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Алфьоров" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 року у справі №920/474/22, розгляд справи призначено на 13.07.2022 року.
18.04.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Фермерського господарства "Алфьоров", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 року клопотання Фермерського господарства "Алфьоров" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" задоволено.
В судовому засіданні 17.05.2023 року представник позивач надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників третіх осіб. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно    статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,   гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно    ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (зі змінами та доповненнями) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2022 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Експерт Груп" укладений договір про надання правничої допомоги № 47 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі про визнання недійним договору оренди землі від 21.10.2021 року, укладеного з Кириківською селищною радою, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5921284400:05:006:0026 та повернення грошових коштів в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт (позивач) зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами. (т.1, а.с. 180).
Відповідно до пункту 3.1 договору за правничу допомогу, передбачену пунктами 1.1, 1.2, 1.5 договору, позивач сплачує в безготівковому вигляді Адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар):
-  за підготовку та складання позовної заяви про визнання недійним договору оренди землі від 21.10.2021, укладеного з Кириківською селищною радою, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5921284400:05:006:0026 та повернення грошових коштів, участь у судових засіданнях в Господарському суді Сумської області - в сумі 50 000,00 грн.
Відповідно до пункту 3.1.1 договору, сторони домовились про наступний порядок оплати за надання правничої допомоги:
-  10 000,00 грн попередня оплата;
-  40 000,00 грн після ухвалення рішення у справі.
Відповідно до платіжного доручення №180 від 27.06.2022 року позивач на підставі рахунку-фактури від 24.06.2022 року № 26 (т.1, а.с. 181) сплатив Адвокатському об`єднанню попередню оплату в сумі 10 000,00 грн. (т.1, зворот а.с. 181)
07.02.2023 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Експерт Груп" підписаний акт № 23 прийому-передачі наданих послуг правничої допомоги на суму 50 000,00 грн. (т.1, а.с.182).
Водночас, відповідно до ч. 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 
Отже, на виконання пункту 9 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України (у взаємозв`язку із приписами ч. 1 ст. 124) позовна заява повинна містити, зокрема, попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Проте у позовній заяві (подана до суду 15.07.2022 року, що вбачається з вхідного штампу, т.1, а.с. 1) позивачем зазначено лише про склад судових витрат, а саме: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, але не наведено їх розрахунок, як того вимагають приписи п.9 ч. 3 ст. 162 ГПК України. (т.1, а.с. 8).
Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд обґрунтовано врахував той факт, що договір про надання правничої допомоги, в якому у п. 3.1 визначено    винагороду (гонорар) за представництво інтересів у даній справі у розмірі 50    000, 00 грн., був укладений сторонами 23.06.2022 року, тобто до звернення позивача до суду із позовом у даній справі.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що на момент подачі позовної заяви позивачем вже було сплачено попередню оплату за договором №47 про надання правничої допомоги, що вбачається з платіжного доручення №180 від 27.06.2022 року. (т.1, зворот а.с. 181).
Отже, на момент звернення позивача до суду першої інстанції йому був відомий розмір правової допомоги, однак попередній розрахунок в позовній заяві не наведено.
В апеляційній скарзі позивач посилається на практику Верховного Суду з цього питання у справах № 922/676/21, № 905/716/20, № 916/2087/18 та № 922/3812/19, згідно якої застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників.
З аналізу указаної практики вбачається, що суд у кожному конкретному випадку може як відмовити, так і задовольнити повністю чи частково заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у випадку відсутності попереднього розрахунку судових витрат.
При розгляді заяви позивача суд першої інстанції скористався своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 124 ГПК України і відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу за заявою позивача, що не суперечить указаній позиції Верховного Суду.
Однак, колегія суддів зазначає, що скаржник не навів обґрунтованих підстав, які б перешкоджали йому зазначити у позовній заяві попередній розрахунок суми витрат на правничу допомогу, враховуючи, що у договорі про надання правової допомоги визначено фіксований розмір оплати послуг адвоката.
Так само скаржник в апеляційній скарзі не наводить обґрунтованих обставин, які б суд першої інстанції мав врахувати для того, щоб задовольнити заяву позивача.
В свою чергу доводи скаржника, що ним зазначено у позовній заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не обґрунтованими, оскільки як вже вище встановлено позивачем не вказано саме попереднього розрахунку в позовній заяві.
Також, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи скаржника, що в суді першої інстанції, ні у відповідача, ні у суду під час підготовчого засідання, а також під час розгляду справи по суті не було жодних зауважень та питань щодо попереднього розрахунку судових витрат, оскільки таких зауважень не могло бути з підстав того, що позивачем не вказано саме попереднього розрахунку в позовній заяві.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що скаржник в своїй апеляційній скарзі не навів тих обставин, які б суд першої інстанції мав би врахувати під час розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та відповідно задовольнити його.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.
Відтак, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права на підставі встановлених ним фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, та за наявними в матеріалах справи документів (ст. 269 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, а звідси - про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апелянта по суті    його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими,    оскільки не спростовують викладених в ухвалі    обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами    для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала    Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 року у справі № 920/474/22 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування чи змін не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна  скарга не підлягає задоволенню.
Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Алфьоров" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 року у справі №920/474/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 року у справі №920/474/22 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/474/22.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.05.2023 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                М.Г. Чорногуз