ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8216/22  Номер провадження 22-ц/814/3054/23	Головуючий у 1-й інстанції Бабенко Ю.П.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., 
секретаря: Ракович Д.Г.,
за участі: позивача-  ОСОБА_1 , відповідача – ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката Сергієнко  Т.Г.,
розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за  позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 , ТОВ «Росвен інвет Україна», приватного нотаріуса Київського нотаріального округ Пономарьової Дар`ї Володимирівни про визнання недійсним договору іпотеки, договору купівлі-продажу нерухомого майна, припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав
третя особа – приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гура Людмила Борисівна
за апеляційною скаргою адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни в інтересах  ОСОБА_3  
на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2023 року, прийнятої під головуванням судді Бабенка Ю.П. в м.Полтаві, зі складанням повного тексту 20.02.2023 року,-
в с т а н о в и в :
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просила визнати недійсними іпотечний договір №2741 від 05.09.2007, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.12.2020 року №2424, укладений між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ОСОБА_3 , а також припинити право власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з визнанням протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. 
17.02.2023 року позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 . 

В обґрунтування заяви вказувала, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову може призвести до відчуження спірної квартири, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача при розгляді спору. 
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2023 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову .
Заборонено відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .
Вказана заборона діє до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.
Ухвалу оскаржила адвокат Сергієнко Т.Г. в інтересах ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Вказує, що позивач в даному спорі не заявляє вимог щодо визнання за нею права власності на квартиру, більше того, вона ніколи не була юридично власником спірного майна. Зазначає, що обраний судом вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимога та порушує її права на вільне розпоряджатися своїм майном.
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом, в якому просить визнати недійсним іпотечний догові від 05 вересня 2007 року, укладений ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та  ОСОБА_2 , визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна- квартири АДРЕСА_2 , укладений між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ОСОБА_3 , та також припинити право власності ОСОБА_3 на цю квартиру.
Обгрунтовуючи необхідність забезпечення позову, зазначала, що подальше відчуження спірної квартири може ускладнити виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача при розгляді спору.
Задовольняючи заяву, районний суд вважав, що обраний вид забезпечення позову до вирішення спору по суті не призведе до порушення балансу інтересів сторін та обмеження прав відповідачів, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.
Однак, колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, предметом спору є визнання недійсним договору іпотеки, договору купівлі-продажу нерухомого майна, припинення права власності  ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , скасування рішення про державну реєстрацію прав на цю квартиру.
Між тим, ОСОБА_1 жодним чином не обгрунтовує захист своїх майнових прав за спірну квартиру, адже вона не має  частки в квартирі АДРЕСА_2 та не зазначає які її права порушено оспорюваними правочинами.
Як встановлено в ході судового засідання, відсутній спір між колишнім подружжям ОСОБА_4 з приводу спільного сумісного майна, в тому числі спірної квартири. Позов ОСОБА_1 з цього приводу в 2020 році залишений без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Між тим, у даній справі не вбачається, яке наявне у ОСОБА_1 право на спірну квартиру вона просить поновити у спосіб забезпечення позову шляхом заборони власнику – ОСОБА_3 відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом заборони  на відчуження вказаної квартири та скасування оскаржуваної ухвали районного суду з ухваленням нового рішення по суті заяви ОСОБА_1 , якій слід відмовити в забезпеченні позову у спосіб, про який просить позивач.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни в інтересах  ОСОБА_3  задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 20 лютого 2023 року скасувати, ухваливши нове рішення про суті даного питання.
 
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову .
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 11.04.2023 року.

Головуючий суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                                        О.І. Обідіна