Постанова 
Іменем України 
29 червня 2023 року
м. Київ
справа № 523/7392/15
провадження № 61-97св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,               
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси в складі судді Середи І. В. від                           13 грудня 2016 року та постанову Одеського апеляційного суду в складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М. від                                     25 серпня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих № 275 від 11 квітня 1958 року та акту визначення меж попередньому власнику  домоволодіння - ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку, площею 516 кв.м., на селищі Котовського, ділянка № НОМЕР_1 . ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частинах домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1 . У фактичному користуванні співвласників домоволодіння знаходиться земельна ділянка, загальною площею - 562 кв.м. 08 листопада 2005 року ОСОБА_5 , батько позивача, та ОСОБА_2 домовилися про порядок користування земельною ділянкою, підтвердивши свою згоду в посвідченій нотаріусом заяві. Згідно зі змісту вказаної заяви, було визначено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею - 0,0536 га, та в користування ОСОБА_6 передано ділянку, площею - 0,0190 га, а ОСОБА_2 ділянку, площею 0 00346 га.
Однак, даний порядок не відповідає вимогам закону, оскільки було визначено порядок користування земельною ділянкою, площа якої не відповідає рішенню № 275 від 11 квітня 1958 року прийнятому виконкомом Ленінської райради депутатів трудящих. 
Сторони по справі не можуть дійти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року  позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою, площею 516 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка надана згідно рішення № 275 від 11 квітня 1958 року виконкому Ленінської райради депутатів трудящих, між співвласниками домоволодіння ОСОБА_3 і ОСОБА_2 . Виділено у користування ОСОБА_1 земельну ділянку, площею - 237 кв.м., розташовану з приляганням  до фасадної, лівої і задньої зовнішніх меж згідно другого варіанту висновку                     № 5751/24 від 25 квітня 2016 року судової земельно-технічної експертизи:
-від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, від точки розташованої відступом 9,05 м (6,02 + 3,03) від лівої зовнішньої межі ділянки та 0,54 м від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 2,90 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 2,0 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки до примикання до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на фасадну зовнішню межу ділянки, відрізок довжиною 2,0 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі земельної ділянки уздовж фасадної зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на фасадну зовнішню межу  ділянки, відрізок довжиною 1,10 м; далі поворот направо і далі по осях міжвартирних перегородок відокремлюючих квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною житлового  будинку літ. «А», орієнтованої на задню зовнішню межу земельної ділянки; поворот направо уздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на задню зовнішню межу ділянки по напрямку до правої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 3,23 м; поворот наліво уздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на ліву зовнішню межу ділянки по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 1,62 м; далі  по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 1,50 м; поворот направо по напрямку до правої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 4,0 м; поворот наліво по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 4,92 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 2,93 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки до примикання до нежитлової будівлі, відрізок довжиною 1,50 м; далі уздовж зовнішньої стіни нежитлової будівлі орієнтованої на ліву зовнішню межу ділянки, відрізок довжиною 3,22 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі земельної ділянки через нежитлові будівлі до примикання до точки розташованої з відступом 2,41 м від задньої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 10,22 м; поворот наліво по напрямку до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки до точки розташованої з відступом 0,61 м від фасадної межі земельної ділянки, відрізок довжиною 27,00 м; поворот наліво по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки до точки розташованої з відступом 0,54 м від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 0,05 м. Вхід на виділену ділянку визначено залишити існуючий в фасадній межі ділянки з боку  АДРЕСА_2 . 
Виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 279 кв.м., по другому варіанту, яка описується наступним чином:
-від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, від точки розташованої з відступом 9,05 м. (6,02 + 3,03) від лівої зовнішньої межі ділянки та 0,54 м. від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 2,80 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 2,0 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки до примикання до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на фасадну зовнішню межу ділянки, відрізок довжиною 2,0 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі земельної ділянки уздовж фасадної  зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на фасадну зовнішню межу ділянки. відрізок довжиною 1.10 м; далі поворот направо і далі по осях міжквартирних перегородок відокремлюючих квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А», орієнтованої на задню зовнішню межу земельної ділянки; поворот направо уздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на задню зовнішню межу ділянки по напрямку до правої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 3,23 м; поворот наліво уздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на ліву зовнішню межу ділянки по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 1,62 м; далі по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 1,30 м; поворот направо по напрямку до правої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 4,0 м; поворот наліво по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 4,93 м; поворот наліво  по напрямку до лівої зовнішньої межі ділянки відрізок довжиною 2,94 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки до примикання до нежитлової будівлі, відрізок довжиною 1,50 м; далі уздовж зовнішньої стіни нежитлової будівлі орієнтованої на ліву зовнішню межу  ділянки, відрізок довжиною 3,33 м; поворот направо по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки через нежитлові будівлі до примикання до точки розташованої з відступом 2,37 м від задньої зовнішньої межі земельної ділянки та 0,30 м від правової зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 8,90 м; поворот направо по напрямку до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки до точки розташованої з відступом 0,43 м від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки та 0,10 м. від правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 27,00 м; поворот направо до лівої зовнішньої межі земельної ділянки до точки  розташованої з відступом 0,54 м від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки та 9,05 м. від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 10,07 м. Вхід на виділену ділянку співвласнику ОСОБА_2 залишено з АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_2 знести самовільно встановлений паркан від фасадної сторони до житлового будинку літ. «А», зазначений від точки 8, 9 до точки 10 в графічному додатку до топографо-геодезичних вишукувань за адресою: АДРЕСА_1 ; паркан з металевої сітки, встановлений від житлового будинку літ. «А» з  прибудовами до гаража літ. «д», зазначений точками 14, 15, 16, 17, 18; паркан по фасадній  межі, який знаходиться на земельній ділянці, яку згідно варіанту № 2 висновку експертизи пропонується виділити ОСОБА_3 , зазначений точками 7, 8, 9.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при погодженні між попередніми співвласниками житлового будинку - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 порядку користування земельною ділянкою не було враховано дійсного розміру земельної ділянки. Суд прийшов до висновку, що раніше встановлений порядок не відповідає вимогам діючих норм законодавства та порушує права позивача, та визначив новий порядок користування спірною земельною ділянкою між співвласниками за запропонованим експертом варіантом.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року змінено. Викладено п`ятий та шостий абзаци резолютивної частини рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року в наступній редакції: «залишено у користуванні ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 279 кв.м. по другому варіанту, межі якої описуються наступним чином: 
-від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, від точки розташованої з відступом 9,05 м (6,02+3,03) від лівої зовнішньої межі ділянки та 0,54 м. від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 2,80 м.; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 2,0 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки до примикання до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на фасадну зовнішню межу ділянки, відрізок довжиною 2,0 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі земельної ділянки уздовж фасадної зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на фасадну зовнішню межу ділянки відрізок довжиною 1,10 м; далі поворот направо і далі по осях міжквартирних перегородок відокремлюючих квартир співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А», орієнтованої на зовнішню межу земельної ділянки; поворот направо уздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на задню зовнішню межу ділянки по напрямку до правової зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 3,23 м; поворот наліво уздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на ліву зовнішню межу ділянки по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 1,62 м; далі по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 1,50 м; поворот направо по напрямку до правої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 4,0 м; поворот наліво до напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 4,93 м; поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі, відрізок довжиною 2,94 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки до примикання до нежитлової будівлі, відрізок довжиною 1,50 м; далі уздовж зовнішньої стіни нежитлової будівлі орієнтованої на ліву зовнішню межу ділянки, відрізок довжиною 3,33 м; поворот направо по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки через нежитлові будівлі до примикання до точки розташованої з відступом 2,37 м. від задньої зовнішньої межі земельної ділянки та 0,30 м. від правої зовнішньої межі земельної ділянки. відрізок довжиною 8.90 м; поворот направо по напрямку до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки до точки розташованої з відступом 0,43 м. від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки та 0,10 м. від правової зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 27,00 м; поворот направо по напрямку до лівої зовнішньої межі земельної ділянки до точки розташованої з відступом 0,54 м. від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки та 9,05 м. від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 10,07 м. Вхід на виділену ділянку співвласнику ОСОБА_7 залишено з АДРЕСА_2 ». У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо наявності підстав для визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 516 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка надана згідно рішення № 275 від 11 квітня 1958 року виконкому Ленінської райради депутатів трудящих, між співвласниками домоволодіння. Між тим, місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо необхідності виділення в користування відповідачу земельної ділянки, з огляду на те, що ОСОБА_2 таких вимог не заявляв. 
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення  норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року в справі № 686/24438/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу                                  № 523/7392/15.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що згідно рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих № 275 від 11 квітня 1958 року та акту зазначення меж попередньому власнику домоволодіння - ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку               № 1364, площею 516 кв.м., що розташована у селищі  Котовського, на якій збудовано житловий будинок.
У жовтні 1969 року батько позивачки - ОСОБА_5 придбав у                 ОСОБА_4 частину домоволодіння, що підтверджується рішенням народного суду Ленінського району м. Одеси від 24 листопада 1970 року.
ОСОБА_2 є співвласником зазначеного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та йому належить частина  цього домоволодіння в порядку спадкування після смерті його діда ОСОБА_4 .
08 липня 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 домовилися про порядок користування земельною ділянкою, підтвердивши свою згоду в посвідченій приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Хімченком Р. О. заяві.
За змістом вказаної заяви було зазначено порядок користування ділянкою, загальною площею - 0,0536 га. У користування ОСОБА_5 передано ділянку, площею 0,0190 га, зовнішні межі під літ. «А-Б-В-Г-А» для будівництва та експлуатації житлового будинку, а ОСОБА_2 - ділянку, площею 0,0346 га, зовнішні межі під літ. «В-Г-Е-Д-В».
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 14 січня 2009 року ОСОБА_3 є власником частини домоволодіння АДРЕСА_3 , яке складається з одного кам`яного житлового будинку, житловою площею - 39,6 кв.м., зазначеного на плані літ. «А» та надвірних будівель та споруд: сарай - М, сарай - О, сарай - Н, сарай - И, сарай - З, душ - С, убиральня - Е, навіс - К, № 1-12- огородження, І - цистерна, ІІ, ІІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці загальною площею - 562 кв.м.
Судовим експертом у висновку № 7571/24 від 25 квітня 2016 року судової земельно-технічної експертизи встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 фактично самовільно використовується сторонами з порушенням площі за якою її було надано. Встановлення порядку користування земельною ділянкою у такому випадку призводить до фактично легалізації користування земельною ділянкою за площею якою вона не надавалась сторонам. Указаним висновком також було встановлено фактичний розмір земельної ділянки, який складає - 608 кв.м., однак за наявними документами в матеріалах справи, розмір земельної ділянки складає - 516 кв.м.
Експерт запропонував два варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою, що передбачають ізольованість ділянок, що виділяються, із самостійними входами та забезпечують можливість експлуатації та обслуговування існуючих будівель і споруд співвласників. Однак, експерт вказує на те, що зробити рівний розподіл площі не надається можливим. Варіанти порядку користування розроблялись експертом виходячи з площі першовідведення, згідно рішення Ленінської райради депутатів трудящих № 275 від 11 квітня 1958 року.
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня  2020 року                     № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 489/2029/17 (провадження № 61-7504св19) зроблено висновок про те, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
 Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15 травня 2017 року в справі № 6-841цс16, від 01 листопада 2017 року в справі № 6-2454цс16 та Верховного Суду, викладеними у постановах  від 05 лютого 2020 року в справі № 497/1137/17, від 03 листопада 2020 року в справі № 653/1760/16.
 
Установлено, що між попередніми співвласниками будинку було досягнуто домовленості про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до нотаріально посвідченої угоди від 08 липня 2005 року.
Судами попередніх інстанцій обгрунтовано не взято до уваги домовленість попередніх співвласників будинку щодо користування землею, оскільки рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих № 275 від                          11 квітня 1958 року попередньому власнику надано у користування земельну ділянку розміром 516 кв.м., у той час нотаріально посвідченою угодою визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,0536 га, земельна ділянка зазначеною площею сторонам не надавалась.
У справі проведена судова земельно-технічна експертиза, висновком якої визначено можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинку, експертом взято за основу площу, яка виділена попередньому власнику будинку у користування на підставі рішення райради.
За змістом статей 358, 364, 365 ЦК України співвласники наділені правом встановлювати порядок користування лише тим майном, яким вони володіють на законних підставах.
Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій, установивши характер спірних правовідносин та дослідивши наявні в справі докази, зробили правильний висновок, що порядок користування спірною земельною ділянкою слід визначити відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 25 квітня 2016 року № 7575/24, який відповідає  ідеальним часткам співвласників у домоволодінні, є оптимальним та доцільним, дозволяє співвласникам обслуговувати житловий будинок та споруди.
Аргументи, викладені в касаційній скарзі щодо недоведеності та переоцінки доказів у справі не заслуговують на увагу, оскільки таким доводам надавалась оцінка судом апеляційної інстанції і вони мотивовано відхилені.
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові, що зазначена заявником у касаційній скарзі.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і з якими погоджується суд касаційної інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками апеляційного суду та стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2023 року зупинено виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та постанови Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 3 058,40 грн, а в іншій частині - зупинено дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та постанови Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання/дія вказаних судових рішень підлягає поновленню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року в частині, що не змінена апеляційним судом, та постанову Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року - залишити без змін.
Поновити виконання/дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та постанови Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               М. Є. Червинська
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                             В. М. Коротун