ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2843/23 Справа № 215/6097/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Хейло Я.В.,
суддів – Мірути О.А., Тимченко О.О.,
сторони
позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» ,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення,  яке ухвалене суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 

У вересні 2021 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»  звернулось до суду з позовом, уточнивши його 06 вересня 2022 року, до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення.
В обґрунтування позову зазначило, що відповідачу надавались послуги з теплопостачання, однак згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифів відповідач не вносить плату за надані послуги за адресою : АДРЕСА_1 , внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2016 року по 01.04.2021 року, яка складає 49 260,16 грн. 
Також позивач зазначає, що на підставі договору-купівлі продажу вищевказана квартира належить ОСОБА_1 . 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року в задоволенні позову Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення – відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» просить рішення суду скасувати ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами виникли правовідносини з надання та споживання комунальних послуг з централізованого опалення з 27 травня 1998 року.
Опалення до квартири відповідача здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку.
Вказує, що індивідуальний споживач для отримання послуги, зобов`язаний своєчасно вживати заходів для усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Тобто фактична відсутність тепла в квартирі відповідача обумовлена відсутністю квартирних засобів його отриманні від транзитних трубопроводів до помешкання і є результатом умисних дій відповідача по не встановленню радіаторів у приміщенні, а не невиконанням послуг позивача з подачі теплоносія на багатоквартирний будинок.
Відсутність теплопостачання можливе лише у двох випадках: ненадання теплоносія і відключення від теплоносія, шляхом відмови споживачів від отримання послуг теплопостачання.
Зазначає, що відповідач не надала доказів, що у її квартирі до сих пір не має радіаторів.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Кквартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с.5)
Згідно акта №6 приймання-передавання основних засобів від березня 1998 року позивачу передано котельні ш.Першотравнева (а.с. 92).
Згідно актів у період з 01.11.2016 року по 01.04.2021 року, зокрема,. за адресою: АДРЕСА_2 , подавався теплоносій, (а.с. 10-25)
Згідно розрахунку позивача за період з 01.11.2016 року по 01.04.2021 року обраховується заборгованість за теплову енергію за вищезазначеною адресою, яка становить 49260,16 грн., (а.с.96).
Позивачем направлялось відповідачу повідомлення про необхідність сплати заборгованості за теплову енергію, (а.с. 6,7)
ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з заявами про необхідність складення актів про відсутність теплопостачання у спірній квартирі, та відсутність укладеного договору з відповідачем, (а.с. 115, 116, 117,118)
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.10.2019 року відмовлено в задоволені позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за 2011-2016 роки (а.с. 44-51).
Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» – залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року – залишити без змін.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Дана справа підпадає під категорію справ, розгляд яких здійснюється без повідомлення учасників справи.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що в результаті аварії 13.01.1997 року працівниками КПТМ «Криворіжтепломережа» були демонтовані радіатори в квартирі відповідача, що підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.10.2019 року. При цьому, належних, допустимих і достовірних доказів надання послуг відповідачу до суду не надано. Отже, позовні вимоги є недоведеними і до задоволення не підлягають.  
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує.  Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
 Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
 Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.
За змістом статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно з пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
 Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1 кв. м опалювальної площі.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обов`язок оплачувати послуги за опалення покладається на власника житла. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.
Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.
Відповідач наполягала на тому, що послуги з централізованого опалення вона не отримує, оскільки її квартира відключена від теплопостачання, у ній відсутні радіатори, по яким надаються послуги теплопостачання у зв`язку з їх демонтажем працівниками комунального підприємства в результаті аварії 13 січня 1997 року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вказані факти належними доказами не спростовані.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у цивільній справі № 215/4967/16-ц за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , відповідач заперечувала проти позову КПТМ «Криворіжтепломережа», посилаючись на те, що послуги з централізованого опалення вона не отримує, оскільки її квартира відключена від теплопостачання, у ній відсутні радіатори, по яким надаються послуги теплопостачання у зв`язку з їх демонтажем працівниками комунального підприємства в результаті аварії 13 січня 1997 року. На підтвердження наведеного надано довідку КП «Житлове підприємство № 22» від 21 березня 2005 року, акти від 20 грудня 2005 року, від 26 жовтня 2010 року, від 14 березня 2017 року, якими підтверджено факт відсутності в квартирі відповідача радіаторів тепла.
Матеріали справи, що переглядається, не містять доказів того, що вилучення радіаторів тепла, і як наслідок неотримання послуг теплопостачання в квартирі відповідача відбулось з вини останньої.
Позивачем не надано, ані до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції доказів, що на теперішній час у відповідачу в квартирі встановлені радіатори тепла і вона фактично отримує від позивача послуги з теплопостачання.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» - залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: