УХВАЛА
Іменем України
09червня 2023 року
м. Київ
справа № 739/347/22
провадження № 51 - 3441 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 12021275410000343 по обвинуваченню 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України), 
встановив:
За вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2022 року, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Вирішено питання щодо речових доказів.
Відповідно до вироку суду близько 22:00 год. 13 листопада 2021 року, невстановлена слідством особа, відомості про яку виділено в окреме провадження, на виконання умов попередньої домовленості з ОСОБА_5 , спрямованої на заволодіння чужим майном шляхом обману, визначила стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , що належить громадянці ОСОБА_6 , здійснила дзвінок за вказаним номером телефону та видавши себе за доньку ОСОБА_6 , повідомила останній неправдиву інформацію про те, що потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та потребує термінової операції, за яку потрібно заплатити грошові кошти. Інша невстановлена слідством особа, відомості про яку виділено в окреме провадження, зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_6 та, видавши себе за лікаря, повідомила про необхідність термінової передачі грошових коштів для проведення операції її доньці.
Цього ж дня, 13 листопада 2021 року, близько 23:00 год., ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , поблизу домогосподарства за вказаною адресою, де зустрівся з ОСОБА_6 , якій представився «кур`єром від лікаря». Після чого шляхом обману, заволодів грошовими коштами останньої. Далі покинув місце кримінального правопорушення, розпорядившись грошовими коштами, які належали ОСОБА_6 , відповідно до вказівок невстановлених слідством осіб, відомості про яких виділено в окреме провадження. Таким чином своїми діями ОСОБА_5 заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 у сумі 9600 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 13 листопада 2021 року складає 250581,12 грн. 
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 10 березня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2022 року - без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги, зазначає зокрема, що:
?          обвинувальний акт у цьому провадженні складений поза межами строків, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України);
?          судами безпідставно не враховано, що ухвала слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2022 року постановлена з порушенням правил підсудності та незаконним складом суду;
?          ухвала апеляційного суду є невмотивованою та не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги захисник посилається на те, що обвинувальний акт у цьому провадженні складений поза межами строків, встановлених КПК України та, що ухвала слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2022 року постановлена незаконним складом суду з порушенням правил підсудності. 
Так, у поданій касаційній скарзі сторона захисту зокрема зазначає, що судами не було враховано, що ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2022 року продовжено строк досудового розслідування до 6 місяців. Однак Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» була змінена територіальна підсудність судових справ Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області. Таким чином на момент постановлення вказаної ухвали у суддів Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області були відсутні повноваження щодо розгляду справ. На думку захисника строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчився 18 березня 2022 року і не був продовжений у порядку, передбаченому КПК України.
Доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам його апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.
Як убачається із судових рішень ОСОБА_5 обвинувачувався у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції, зазначив, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними у матеріалах провадження доказами, які досліджені та перевірені у судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку. Оскільки вказане ніким із учасників судового провадження не оспорювалося, як і кваліфікація дій обвинуваченого та визначений вид та розмір покарання, тому в цій частині вирок місцевого суду не перевірявся.
Водночас суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги захисника, своє рішення обґрунтував наступним чином.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні на 30 діб введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому було продовжено.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Харківської та Чернігівської областей, зокрема з Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області до Яготинського районного суду Київської області.
14 березня 2022 року слідчим суддею Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області розглянуто погоджене з прокурором клопотання про продовження строків досудового розслідування, внесене заступником начальника слідчого відділення Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 у рамках кримінального провадження № 12021275410000343 від 14 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Наказом Голови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області № 13-од від 18 березня 2022 року на підставі ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIIIта на виконання розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи високу імовірність загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, здійснення відправлення правосуддя суддями Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області призупинено з 18 березня 2022 року.
Визнаючи доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими колегія суддів апеляційного суду також зауважила, що відповідно до ч. 1 ст. 10 та ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені та обмежені. Разом з тим вказаним Розпорядженням Голови Верховного Суду робота Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області на той момент призупинена не була.
При цьому, апеляційний суд також врахував, що на час винесення вказаного Розпорядження та на момент винесення ухвали слідчого судді про продовження строків досудового розслідування навколо території Новгород-Сіверського району відбувалися активні бойові дії, у зв`язку з чим дійшов висновку про те, що не можна стверджувати про належне інформування відповідних установ та посадових осіб про зміну територіальної підсудності судових справ на відповідній території чи наявність у останніх технічних можливостей для ознайомлення з відповідним Розпорядженням.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджуючись із висновком суду першої інстанції про те, що в умовах які склалися на час розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стверджувати про його розгляд неповноважним слідчим суддею неможливо, дійшов висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 направлений прокурором до місцевого суду в межах строків досудового розслідування. 
Водночас слід звернути увагу, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Термін «суд, встановлений законом» стосується не лише правових підстав самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а також складу суду в кожній справі (рішення ЄСПЛ у справах «Сокуренко і Стригун проти України», «Бускаріні та інші проти Сан-Марино»).
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Відповідно до ст. 48 цього Закону суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Так ухвала про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12021275410000343 стосовно ОСОБА_5 винесена слідчим суддею Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 
Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 441/2017 ОСОБА_8 призначено на посаду судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області.
Водночас дані про припинення повноважень вказаної судді відсутні.
Таким чином вищевказана ухвала від 14 березня 2022 року про продовження строку досудового розслідування винесена уповноваженим суддею.
Разом з тим слід також наголосити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 зазначила, що відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.
Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.
В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод. 
Імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.
З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Як убачається з копій судових рішень Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області ухвалою від 17 червня 2022 року відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 .
Своє рішення місцевий суд обґрунтував зокрема тим, що сторона захисту не з`явилась на судове засідання слідчого судді 14 березня 2022 року, однак надала письмові заяви в яких просила розглянути клопотання без їх участі та зазначили, що клопотання підтримують в повному обсязі. При цьому жодних зауважень щодо підсудності або відводу неналежного складу суду сторона захисту не ставила.
З урахуванням наведеного, колегія суддів ураховує неординарну ситуацію, яка склалася в країні після 24 лютого 2022 року, наявність активних бойових дій, відсутність конкретних алгоритмів дій в такій ситуації, - вважає, що сторона захисту не навела конкретних та переконливих аргументів, стосовного того, яким чином вказана ухвала слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області про продовження строку досудового розслідування від 14 березня 2022 року істотно обмежила права ОСОБА_5 .
Отже, на думку Суду, 14 березня 2022 року слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області вирішував лише проміжне питання у кримінальному провадженні стосовно продовження строків досудового розслідування із дотриманням загальних засад судочинства.
Крім того Суд також враховує, що розгляд кримінального провадження по суті здійснювався належним судом та сторона захисту мала всі можливості доводити невинуватість обвинуваченого у судовому засіданні.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2 та 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, та бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Таким чином, апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою сторони захисту, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, навівши в ухвалі відповідні підстави прийняття такого рішення та докладні відповіді на доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Ухвала апеляційного суду є вмотивованою і відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України.
В той же час, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 412 та 413 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.
Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2  ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2023 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                    ОСОБА_2                           ОСОБА_3