ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2033/22  Номер провадження 22-ц/814/2485/23	Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Бутенко С.Б., Гальонкіна С.А., 
секретар: Гречка Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2022 року, постановлене суддею Хіневич В.І.
по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення належності документу, - 

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Кременчуцького міського відділу ДМС України у Полтавській області про встановлення факту належності документу, а саме просила встановити належність свідоцтва про народження НОМЕР_1 , повторно видане Відділом ДРАЦС Виконавчого комітету Онуфріївської районної ради Кіровоградської області 14 травня 1991 року на ім`я ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 про що в книзі записів актів громадського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено відповідний запис за № 3, її матері - ОСОБА_3 , уродженки с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області.
Позовні вимоги обґрунтованій тим, що ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації та тривалий час проживає на території України. З 06 липня 2007 року перебуває у шлюбі з громадянином України - ОСОБА_4 та має сина - ОСОБА_5 , який набув громадянство України за народженням. 
31 січня 2017 року повторно отримала ОСОБА_6 на постійне проживання в Україні. 
Її мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є уродженкою с. Попівка, Онуфріївського району Кіровоградської області, тому у відповідності до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» позивач має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Проте, звернувшись до Кременчуцького міського відділу ДМС України у Полтавській області за консультацією з приводу подачі пакету документів та в подальшому набуття громадянства України за територіальним походженням матері, посадова особа органу ДМС звернула увагу на невідповідність написання дошлюбного прізвища матері, адже у свідоцтві про народження НОМЕР_1 заначено « ОСОБА_7 », а у свідоцтві про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого Удачинською селищною радою Мирнинського району Якутської АРСР 11.07.1980 дошлюбне прізвище матері вказано « ОСОБА_7 », після шлюбу прізвище - « ОСОБА_8 ».
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не здійснено заходів із вирішення даного питання у позасудовому порядку та не виконано вимоги ст. 318 ЦПК України, зокрема не надано доказів звернення до установ ДРАЦС стосовно усунення розбіжностей (внесення змін до актових записів) або отримання відмови у внесенні таких змін.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила  ОСОБА_1 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Від Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого повторно Відділом ДРАЦС Виконавчого комітету Онуфріївської районної ради Кіровоградської області 14 травня 1991 року, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, Української РСР, інформація про батьків: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_10 (а.с. 12).
У свідоцтві про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого Удачинською селищною радою Мирнинського району Якутської АРСР 11.07.1980, дошлюбне прізвище, ім`я та по батькові зазначено - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області. Прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_8 (а.с. 13).
У листі Онуфріївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 226-22.18-22 від 11.06.2022 зазначено про наявність в архіві відділу актового запису про народження № 3 від 11.01.1955 р., складеного виконавчим комітетом Попівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис складено державною мовою, прізвище дитини та батьків зазначено « ОСОБА_7 » (а.с 15).
ОСОБА_3 в порядку визначеному Інструкцією Міністерства юстиції України «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні» № 22/5 від 29.12.1984 р., звернулася до Відділу ДРАЦС Виконавчого комітету Онуфріївської районної ради Кіровоградської області та 14 травня 1991 року їй повторно видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 .
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 , посилалася на те, що вона є громадянином російської федерації, наразі проживає на території України та бажає набути громадянство України на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство", з огляду на те, що її мати ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Української Народної Республіки, а саме в Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, проте враховуючи наявність розбіжності у написанні дошлюбного прізвища матері позивача у свідоцтві про укладенні шлюбу та свідоцтві про народження, просила встановити факт належності ОСОБА_3 свідоцтва про народження повторно виданого на ім`я ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про нездійснення позивачем заходів позасудового врегулювання спору та не виконання вимог ст. 318 ЦПК України.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав. 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За приписами частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти народження на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України.
У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.
Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до  Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Отже, однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича.
В той же час, наявність розбіжностей у написанні прізвища матері позивача у свідоцтві про народження та свідоцтві про укладення шлюбу створює їй перешкоди у реалізації вищевказаного права на отримання громадянства України.
Колегія суддів також знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно вказав в оскаржуваному рішенні на відсутність доказів звернення позивача до відповідних органів для врегулювання спору в позасудовому порядку, враховуючи таке.
Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року  № 15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист.
Право на судовий захист не позбавляє суб`єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб`єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору.
Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.
З урахуванням викладеного, положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі,  в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 02 травня 2022 року у справі № 505/1871/20.
Більше того, слід враховувати, що указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану на території України» внаслідок військової агресії російської федерації, дипломатичні, поштові та інші зв`язки з даною країною розірвано, що унеможливлює позивачу звернутися до органів російської федерації з заявою про вирішення питання щодо усунення розбіжностей у написанні дошлюбного прізвища її матері, саме тому єдиним можливим способом захисту для ОСОБА_1 було звернення до суду із вказаним позовом. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення належності документу задовольнити.
Встановити належність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області свідоцтва про народження НОМЕР_1 , повторно видане Віділом ДРАЦС Виконавчого комітету Онуфріївської районної ради Кіровоградської області 14 травня 1991 року на ім`я ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі записів актів громадського стану про народження 11 січня 1955 року зроблено відповідний запис за № 3. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                         О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. Б. Бутенко

С. А. Гальонкін