Справа № 142/63/23
Провадження № 22-ц/801/753/2023
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

11 квітня 2023 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В., 
з участю секретаря судового засідання Обертун Н.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Лукавського Анатолія Вікторовича
на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року, постановлену під головуванням суді Гринишиної А.А.,
у справі №142/63/23
за заявою ОСОБА_1 (заявник)
за участі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (заінтересована особа) 
про встановлення факту, що має юридичне значення, 
встановив:
Короткий зміст вимог заяви
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась в районний суд із заявою, залучивши до участі заінтересовану особу - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заява мотивована тим, що відповідно до записів у трудовій книжці вона прийнята на роботу в Крижопільський сироробний завод на посаду лаборанта Піщанського цеху відповідно до наказу № 124 від 20 вересня 1982 року, а наказом № 1 від 02 січня 1990 року її прийнято на посаду лаборанта хімбаканалізів молокозаводу Піщанського РАПО. 
По досягненню пенсійного віку вона звернулася до органу пенсійного фонду у Піщанському районі за призначенням пенсії за віком та надала відповідні документи. Під час перевірки архівних документів щодо прийняття її на роботу виявилось, що в Книзі наказів директора Піщанського молочного заводу за період із 02 січня 1990 року по 29 грудня 1990 року вчинено запис про те, що наказом №1 від 02 січня 1990 року на посаду лаборанта хімбаканалізів прийнято ОСОБА_1 , тобто допущено помилку в написанні її по батькові. 
Незважаючи на те, що наведений запис про прийняття на роботу за цим наказом вчинений в трудовій книжці, що належить ОСОБА_1 , орган Пенсійного фонду відмовляється зарахувати до трудового стажу період роботи з 02 січня 1990 року по 03 листопада 1995 року (день звільнення із посади лаборанта), оскільки наказ № 1 від 02 січня 1990 року про прийняття на роботу є правовстановлюючим документом і в ньому допущено помилку, яка підлягає виправленню. 
Зазначає, що виправити помилку в наказі № 1 від 02 січня 1990 року в інший спосіб неможливо, оскільки молокозавод Піщанського РАПО на даний час ліквідовано, записи про наявність такого підприємств або його правонаступника в ЄДРПОУ відсутні.
Просила суд встановити факт, що наказом № 1 по молокозаводу Піщанського РАПО від 02 січня 1990 року, на роботу на посаду лаборанта хімбаканалізів по II розряду, з місячним випробувальним строком, із 02 січня 1990 року прийнято ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення – відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
08 березня 2023 року заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Лукавського А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Піщанського районного суду від 17.02.2023, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що спір про право у цій справі відсутній, оскільки мотивом звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення є саме невідповідність запису в наказі про прийняття на роботу, зробленого у трудовій книжці, а не вирішення питання про підтвердження трудового стажу. 
Вказує на те, що суд відмовив у відкритті провадження, оскільки справа не підлягає розгляду в цивільному судочинстві, не роз`яснивши заявнику до юрисдикції якого суду віднесено розгляд її заяви.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області просила скасувати ухвалу суду першої інстанції. Вважає викладені в апеляційній скарзі доводи обґрунтованими. 
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду 16 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 березня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
Учасники справи, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції встановив, що із заяви вбачається спір про право, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Так, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що наказом №1 по молокозаводу Піщанського РАПО від 02 січня 1990 року, на роботу на посаду лаборанта хімбаканалізів по II розряду, з місячним випробувальним строком, із 02 січня 1990 року прийнято ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як на підставу звернення до суду із цією заявою ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення вказаного факту є необхідним заявнику для зарахування до трудового стажу період роботи з 02 січня 1990 року по 03 листопада 1995 року, оскільки ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовляється зараховувати вказаний період через допущену помилку в написанні по батькові, тоді як запис про відповідний наказ наявний в її трудовій книжці. 
У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. 
Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №58 ї  (далі - Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.
Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відтак законодавством передбачено встановлення факту належності особі трудової книжки, як основного документа, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку, а не інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 290/412/17.
Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.
Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов роботодавець зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.
Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.
Цим Порядком також визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу ІІ - п.4.2.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати – п.4.7 Порядку.
Як правильно вказав суд першої інстанції, заявником не надано доказів відмови в зарахуванні трудового стажу чи навіть звернення до Пенсійного фонду з цього приводу.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України   принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як зазначалось раніше, підставою звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, є те, що ОСОБА_1 нібито відмовлено в зарахуванні до трудового стажу період роботи з 02 січня 1990 року по 03 листопада 1995 року через допущену помилку в написанні її по-батькові у наказі про призначення на роботу, тоді як в трудовій книжці наявний відповідний запис. 
Заінтересованою особою у цій справі заявник визначила Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статі 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, а також виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.
Аналогічний правовий висновок щодо юрисдикційності спору викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 162/760/17 (провадження № 14-550цс18).
При цьому суд першої інстанції вірно вказав, що заявник не позбавлений права на звернення до органу Пенсійного фонду для підтвердження наявного трудового стажу і прийняття рішення про призначення пенсії, а у разі відмови в зарахуванні певних періодів до стажу, чи відмови у призначенні пенсії з цих підстав, - оскаржити таку відмову до адміністративного суду. 
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги в частині, де апелянт посилається на те, що судом нібито не вказано, за правилами якого судочинства підлягає розглядові відповідна заява за умов відповідного звернення. 
За таких підстав суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 376, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд,- 
постановив:
Апеляційну скаргу представника заявника  ОСОБА_1 адвоката Лукавського Анатолія Вікторовича залишити без задоволення, а Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                        І.М. Стадник 

Судді                                                                                М.В. Матківська

                                                                               Ю.Б. Войтко