ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року 
м. Київ

справа № 591/5495/16-а
адміністративне провадження № К/9901/2899/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Мозгового Дениса Олеговича,      Ковпаківського      відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми),  Державної казначейської служби України про визнання протиправним рішення, дій та бездіяльності, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада              2020 року, прийняту у складі колегії суддів: Катунова В.В. (головуючий), Ральченка І.М., Бершова Г.Є.,
І. Суть спору:
1. 19 жовтня 2016 року  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до до начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Господарським судом Сумської області було винесено ухвалу від 21 серпня 2014 року, на підставі якої скасовано постанову державного виконавця ВДВС СМУЮ НОМЕР_2 від 05 лютого 2013 року про стягнення боргу з пенсії ОСОБА_1 , але стягнуті за цією постановою кошти йому не повернуті. У тому числі, не повернуто стягнутий та помилково зарахований до бюджету виконавчий збір.
3. Постановою Зарічного районного суду міста Суми від 16 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року, позов задоволено частково.
3.1. Визнано неправомірними дії начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Мошкіна К.О. щодо розгляду скарг ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого до бюджету виконавчого збору.
3.2. Зобов`язано начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області повторно розглянути скарги ОСОБА_1 від 14 липня 2016      року, 04 серпня 2016 року в межах виконавчого провадження ВП   НОМЕР_1 щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого до бюджету виконавчого збору з винесенням за результатами їх розгляду постанов відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
3.3. Зобов`язано начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області подати до органів Державної казначейської служби подання від 16 лютого 2016 року Ковпаківського відділу ДВС СМУЮ про повернення на банківський рахунок ОСОБА_1 всіх коштів, які були стягнуті з нього та помилково зараховані до бюджету.
3.4. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
4. Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року постанову Зарічного районного суду міста Суми від 16 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року в справі №      591/5495/16 -   а скасовано.
4.1. Адміністративну справу №591/5495/16   -   а за позовом ОСОБА_1 до начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Мошкіна К.О. про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії направити на новий розгляд до Зарічного районного суду міста Суми.
5. При цьому Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно визначити суб`єктний склад учасників, враховуючи зміст позовних вимог та підстави позову, а також на підставі належних та допустимих доказів встановити обставини щодо дотримання позивачем строку, визначеного частиною другою статті 181 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), при його первинному зверненні до суду.
6. 14 квітня 2020 року позивач звернувся з уточненим позовом, в якому просив суд:
6.1. визнати незаконними рішення, дії та бездіяльності суб`єкта владних повноважень Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області та його посадових осіб за прийняттям та виконанням виконавчого провадження НОМЕР_2 від 5 лютого 2013 року;
6.2. стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 528798,70 грн. на відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті незаконних дій виконавчого органу державної влади, що спричинило приниження честі, гідності та порушення його конституційного права на належне йому майно;
6.3. забезпечити згідно вимог   ст. 129-1 Конституції України   виконання судового рішення у визначеному законом порядку та контроль за виконанням судового рішення, який здійснює суд у відповідності до вимог   ст. 382 КАС України   та встановити 3-денний строк після набрання постанови суду законної сили для подання суб`єктами владних повноважень відповідачами до суду звіту про виконання постанови суду. Рішення викласти відповідно до вимог гл. 9   КАС України;
6.4. визнати невчинення відповідачем дій з повернення незаконно стягнутого виконавчого збору, імперативно встановлених вимог   Закону України «Про виконавче провадження».
7. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2020 року прийнято уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в частині визнання протиправнимим рішення, дій та бездіяльності Ковпаківського відділу державної виконавчої служби та його начальника за прийняттям та виконанням ВП НОМЕР_2 від 5 лютого 2013 року.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
8. 12.07.2011 року господарським судом Сумської області було видано наказ у справі № 14/196-09 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 1» заборгованість по орендній платі в розмірі 30 811 грн.93 коп., заборгованість за теплопостачання в розмірі 3 988 грн. 26 коп., заборгованість за експлуатаційні витрати в розмірі 5 859 грн. 10 коп., штрафні санкції у розмірі 4 412 грн. 71 коп., збитки на суму 21 753 грн. 12 коп., 668 грн. 25 коп. витрат по сплаті державного мита, 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
9. 05.02.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції було винесено постанову ВП № НОМЕР_1 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника, відповідно до якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь стягувача 57 984 грн. 08 коп., виконавчий збір у розмірі 5801 грн. 32 коп. Стягнення із пенсії проводити в розмірі 20%, що належить до виплати боржнику щомісячно після відрахувань податків.
10. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21 серпня 2014 року у справі №14/196-09 визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції при винесенні постанови ВП НОМЕР_2 від 05.02.2013 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника.
10.1. Скасовано постанову   ВП № НОМЕР_1 від 05.02.2013 року винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника.
10.2. Зобов`язано відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції закрити виконавче провадження за постановою ВП № НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 .                                 
11. На виконання вказаної ухвали 05 липня 2016 року винесена постанова державного виконавця Коломоєць А.С. про закінчення виконавчого провадження.
12. Разом з тим, стягнуті за цією постановою кошти, зокрема в частині помилково зарахованого до бюджету виконавчого збору, не повернуті, і ці обставини визнаються іншою стороною.
13. На адресу позивача надійшло подання від 16 лютого 2016 року Ковпаківського відділу ДВС СМУЮ про повернення на банківський рахунок ОСОБА_1 коштів у сумі 671 грн 39 коп., які були стягнуті з нього та помилково зараховані до бюджету. В супровідному листі до подання зазначалося, що ОСОБА_1 має право звернутися з даним поданням до органів Державної казначейської служби, щоб отримати стягнуті з нього та помилково зараховані до бюджету кошти.
14. 05 липня 2016 року винесена постанова державного виконавця Коломоєць А.С. про закінчення виконавчого провадження. Як вбачається з цієї постанови, питання про повернення виконавчого збору, що стягнуто з боржника та помилково зараховано до бюджету, в ній не вирішено.
15. 14 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив направити до органів Державної казначейської служби подання від 16 лютого 2016 року Ковпаківського відділу ДВС СМУЮ про повернення на банківський рахунок ОСОБА_1 коштів на всю стягнуту суму 1318,6 грн.; вжити відповідні заходи щодо повернення йому безпідставно стягнутих коштів за борг у повному обсязі в сумі 13 215,49 грн.
16. Зазначена скарга зареєстрована та розглянута як звернення громадян, що підтверджується відповіддю відповідача від 04 серпня 2016 року, оскільки не відповідає вимогам статті 82 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, у відповіді повідомляється, що поверненню підлягають кошти, стягнутого згідно з постановою від 05 лютого 2013 року виконавчого збору в сумі 671,39 грн., а повертати кошти, перераховані в сумі 6 174,35 грн. на рахунок стягувача відділ ДВС не має підстав. Позивачу роз`яснено право звернутися до органів Державної казначейської служби з поданням про повернення виконавчого збору в сумі 671,39 грн.
17. 04 серпня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся із скаргою до начальника Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області з вимогами усунути порушення закону та направити подання від 16 лютого 2016 року Ковпаківського відділу ДВС СМУЮ про повернення на банківський рахунок ОСОБА_1 коштів на всю стягнуту суму 1318,6 грн до органів Державної казначейської служби. У поданні позивач також зазначив, що на його адресу надійшла відповідь від 23 листопада 2015      року за підписом ОСОБА_2 про розмір стягнутого з нього виконавчого збору у сумі саме 1318,6 грн, у той час як в поданні зазначена інша сума - 671,39 грн, що свідчить про те, що державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження постановою від 05 липня 2016 року не проведено всіх необхідних дій у зв`язку із завершенням виконавчого провадження щодо повернення всіх безпідставно стягнутих коштів.
18. Зазначена скарга також зареєстрована відповідачем як звернення громадян, оскільки не відповідає вимогам статті 82 Закону України "Про виконавче провадження". У відповіді від 04 серпня 2016 року, наданій позивачу в порядку Закону України "Про звернення громадян", позивачу повідомлено, що поверненню підлягають кошти стягнутого виконавчого збору в сумі 671,39 грн, згідно ухвали Господарського суду від 21 серпня 2014 року, якою скасовано постанову від 05 лютого 2013 року, а не вся сума виконавчого збору, стягнутого за весь період. Позивачу роз`яснено право звернутися органів Державної казначейської служби з поданням про повернення виконавчого збору в сумі 671,39 грн.
19. 05 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, але ухвалою від 06 вересня 2016 року було відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено, що розгляд його скарги віднесено до юрисдикції Господарського суду Сумської області за правилами ГПК України. 
20. 15 вересня 2016 року позивач звернувся до Господарського суду Сумської області із скаргою на дії та бездіяльність посадових осіб Відділу ДВС СМУЮ, але скарга була повернута йому без розгляду у зв`язку з допущеними недоліками.
21. 21 вересня 2016 року позивач повторно, усунувши недоліки, звернувся до Господарського суду Сумської області із скаргою на дії та бездіяльність посадових осіб Відділу ДВС СМУЮ, але ухвалою до Господарського суду Сумської області від 23 вересня 2016 року скаргу знову повернуто позивачу без розгляду у зв`язку з її невідповідністю вимогам закону.
22. Судами попередніх інстанцій зі змісту ухвали Господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2016 року встановлено, що 03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії та бездіяльність посадових осіб Відділу ДВС СМУЮ, скарга підлягає залишенню без розгляду, оскільки її подано з пропуском строку без заяви про його відновлення, про що суд без виклику сторін виносить ухвалу, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання. В ухвалі зазначається також, що ОСОБА_1 не є ні боржником, ні стягувачем у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, ні прокурором, ним не може бути подана така скарга.
23. 12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми із скаргою на дії та бездіяльність посадових осіб Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області. 
24. Ухвалою суду від 13 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки скаржник не є стороною виконавчого провадження, то відповідні рішення, дії, бездіяльність також підлягають оскарженню до суду в порядку адміністративного судочинства у позовному провадженні.
25. До Зарічного районного суду м. Суми з позовом ОСОБА_1 звернувся                  19 жовтня 2016 року.          
26. В період набрання рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 листопада 2016 року законної сили 18 квітня 2017 року Ковпаківським відділом ДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області направлено ОСОБА_1 на виконання вимог постанови №591/5495/16-а від 16 листопада 2016 року постанову від 20 лютого 2017 року про завершення перевірки матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_2; скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 5 липня 2016 року по ВП28112928; надання до органів Державної казначейської служби подання від 16 лютого 2016 року Ковпаківського ВДВС СМУЮ про повернення коштів виконавчого збору.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
27. Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
27.1. Визнано протиправними рішення, дії та бездіяльність Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області та його начальника щодо розгляду скарг ОСОБА_1 по виконанню виконавчого провадження НОМЕР_2 від 5 лютого 2013 року щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого виконавчого збору.
27.2. В іншій частині вимог відмовлено.
28. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо розгляду скарг ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП28112928 щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого до бюджету виконавчого збору. При цьому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів, які були стягнуті з нього в процесі здійснення виконавчого провадження, оскільки кошти виконавчого збору вже повернуті позивачу. 
28.1. Крім того, зазначає, що у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів, які були стягнуті з нього в процесі здійснення виконавчого провадження на користь КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1», оскільки сплачена сума боргу перерахована на рахунок стягувача, а тому відповідач не є власником та розпорядником вказаних коштів.
28.2. Щодо вимог про перерахування позивачу стягнутих коштів, то судом першої інстанції вказано, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в процесі слухання справи сума виконавчого збору в розмірі 671,39 грн. були перерахована на рахунок позивача згідно Порядку.
29. 24 листопада 2020 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2020 року скасовано   в частині   відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо невчинення   Ковпаківським   відділом державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) дій з повернення незаконно стягнутого виконавчого збору та прийняти в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
29.1. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
29.2. Зобов`язано Ковпаківський відділ державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) розглянути питання щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого до бюджету виконавчого збору в сумі 647,21 грн.   в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1   з урахуванням висновків суду.
29.3. В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2020 року залишено без змін.
30. Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки факт бездіяльності відповідачів в процесі розгляду справи встановлений, а також відповідачем не доведено повернення помилково зарахованих до бюджету коштів виконавчого збору в повному обсязі, таким чином, з метою захисту порушених прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Ковпаківський відділ державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) розглянути питання щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого до бюджету решти виконавчого збору в сумі 647,21 грн. в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з урахуванням висновків суду.   
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
31. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2020 року.
32. Нормативними підставами для касаційного оскарження судових рішень в цій справі відповідач зазначив пункт 3 частини четвертої   статті 328 КАС України. 
33. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах з встановленням правової позиції Верховного Суду у правозастосовчій діяльності сфери стягнення та повернення з державного бюджету коштів за призначенням виконавчого збору, що стягується в період здійснення виконавчого провадження, коли відсутній механізм та підстави його повернення в даному конкретному випадку. 
34. Скаржник наголосив, що в даному конкретному випадку права боржника по недопущенню надмірного стягнення з нього можуть бути захищені через процедуру визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню чи скасування судового рішення.
35. Відповідач також вказав, що за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2020 року чітко вказано, що кошти виконавчого збору у сумі 671,39 грн стягнуті на рахунок позивача згідно Порядку. В резолютивній частині суд постановив «Визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та його начальника щодо розгляду скарг ОСОБА_1 по виконанню щодо повернення стягнутого та помилкового зарахованого виконавчого збору». Тобто, порушення прав ОСОБА_1 встановлені саме з питань процедури розгляду його звернень з урахуванням статей 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження» та саме при вирішенні питання повернення останньому коштів, стягнутих в процесі здійснення виконавчого провадження та виконавчого збору, стягнутого у вказаному виконавчому провадженню. Отже, порушення прав позивача ніяк не впливає на питання визначеності повернення коштів виконавчого збору в повній мірі, а саме 671,39грн. та 647,21грн., тобто в сумі 1318,60 грн.
36. При цьому, скаржник зазначив, що суд першої інстанції вказав щодо відсутності підстав для стягненші з відповідача на користь позивача коштів, які були стягнуті з нього в процесі здійснення виконавчого провадження, оскільки кошти виконавчого збору вже повернуті позивачу, а сплачена сума боргу перерахована на рахунок стягувача, а тому відповідач не є власником та розпорядником вказаних коштів.
37. Скаржник також звернув увагу, що важливим аспектом по вирішенню питання щодо повернення боржнику ОСОБА_1 суми виконавчого збору є наступні чинники, що не враховані судом апеляційної інстанції: 1) обов`язкове застосування фінансової санкції - виконавчого збору та його фактичного стягнення до Державного бюджету України ототожнюється не лише з проведенням стягнень із пенсії боржника, а у разі застосування заходів примусового характеру, вчиняючи комплекс виконавчих дії по відношенню до боржника в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 ( заходи щодо звернення стягнення на майно, кошни (активи) боржника, накладення арештів, розшук майна боржника, виходи за місцем проживання боржника, направлення запитів, вимог, попереджень державного виконавця); 2) безпосереднє звернення стягнення на пенсію боржника з утриманням пропорційно суми виконавчого збору від стягнутої суми боргу з додержанням вимог ст. ст. 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній но момент вчинення вказаних виконавчих дій).
38. Також скаржник вказав, що кошти у розмірі 671,39 грн. були повернуті позивачу (боржнику) у розмірі по відношенню до вирахуваної суми у період звернення стягнення із пенсії позивача (боржника), отже вимоги ухвали Господарського суду Сумської області від 21.08.2014 но справі № 14/196-09 мають розповсюджуватися саме на цю суму коштів виконавчого збору, а не на всю суму коштів у розмірі 1318,60 грн, що були стягнуті при здійсненні виконавчого провадження вцілому.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
39. Частиною другою   статті 19 Конституції України   обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
40. Відповідно до частини другої статті 25 Закону України від 21 квітня 1991 року №       606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV; був чинний на дату відкриття виконавчого провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
41. За текстом частин першої, третьої   статті 27 Закону № 606-XIV,   у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою   статті 25 цього Закону   для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець   на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.
42. Відповідно до частини першої   статті 28 Закону № 606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою   статті 25 цього Закону   для самостійного його виконання,   постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню,   або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
43. Згідно з частиною п`ятою статті статті 28 Закону № 606-XIV у разі закінчення  виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа,  виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.
44.   При цьому, частина 1   статті 49 цього Закону   передбачає виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження. Зокрема, відповідно до пункту 5 частини першої вказаної статті виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасуванняи рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
45. На момент звернення позивача до відповідача із чкаргою діяв   Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»   (далі - «Закон №1404-VIII»).
46. Відповідно до частин першої, четвертої, сьомої   статті 24 Закону №1404-VIII   виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
47. Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі), визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений   наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787   (далі - «Порядок №787»; у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
48. Пунктом 3 Порядку №787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
49. Згідно з пунктом 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.
Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
50. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих касаційних скарг, Верховний Суд керується таким.
51. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини першої   статті 341 КАС України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
52.  Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга   статті 341 КАС України).
53. Згідно з ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2021 року касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пункту 3 частини четвертої   статті 328 КАС України.
54. Предметом судового контролю у даній справі є рішення, дії та бездіяльність Ковпаківського відділу державної виконавчої служби та його начальника, зокрема, щодо розгляду скарг ОСОБА_1 по виконанню виконавчого провадження НОМЕР_2 від 5 лютого 2013 року щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого  до бюджету виконавчого збору.
55. У межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, ключове правове питання спору полягає у тому, яка сума виконавчого збору підлягає поверненню боржнику в разі скасування в судовому порядку документа, на підставі якого здійснювалося стягнення ( в даному випадку постанови державного виконавця ВДВС СМУЮ НОМЕР_2 від 05 лютого 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника)  - пропорційна по відношенню до стягнутої суми у період звернення стягнення із пенсії позивача (боржника), а саме 671,39 грн, чи вся суму стягнутого у виконавчому провадженні  виконавчого збору - 1318,60 грн.
56. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем 11 травня 2017 року було направлено подання до органів ДКС та 31 травня 2017 року отримано підтвердження про перерахунок коштів на користь ОСОБА_1 на виконання рішення у розмірі 671,39 грн. В подальшому, 23.05.2017, Управлінням казначейської служби України у м. Сумах Сумської області кошти в сумі 671,39 грн. були перераховані на банківські реквізити ОСОБА_1 за платіжним дорученням №1655 від 22.05.2017.
57. Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що з листа начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми від 30.08.2016 за №4519 та листа Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління Міністерства юстиції   від 11.11.2014 за №51-/22305 встановлено, що з боржника    ОСОБА_1 у ВПНОМЕР_2  стягнуто виконавчий збір в розмірі 1318,60 грн. Тобто залишається неповернутою позивачу сума виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 у розмірі 647,21 грн (1318,60грн - 671,39 грн).
58. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність зобов`язання Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) розглянути питання щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого до бюджету решти виконавчого збору в сумі 647,21 грн. в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.
59. Разом з тим, такі висновки суду апеляційної інстанції є передчасними з огляду на таке.
60. Як було зазначено вище, згідно з частиною п`ятою статті статті 28 Закону № 606-XIV у разі закінчення  виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа,  виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.
61. Тобто, поверненню боржникові підлягає тільки сума виконавчого збору, стягнута на підставі рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, яке в подальшому було скасоване.
62. Відповідно до листа Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління Міністерства юстиції   від 11.11.2014 за №51-/22305 (т.2 а.с.350-351) виконавче провадження з примусового виконання наказу №14/196-09 від 12.07.2011, виданого Господарським судом Сумської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь КУ «Сумська клінічна лікарня №1» заборгованість в розмірі 67729,37 грн перебувало на виконанні у відділі з 19.07.2011.
63. 05.02.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції було винесено постанову ВП № НОМЕР_1 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника, відповідно до якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь стягувача 57 984 грн. 08 коп., виконавчий збір у розмірі 5801 грн. 32 коп. 
64. Тобто стягнення з пенсії позивача почало здійснюватися лише після винесення вказаної постанови державного виконавця, а не з моменту початку перебування на виконанні у відповідача виконавчого провадження з примусового виконання наказу №14/196-09 від 12.07.2011, виданого Господарським судом Сумської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь КУ «Сумська клінічна лікарня №1» заборгованість в розмірі 67729,37 грн.
65. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21 серпня 2014 року у справі №14/196-09 визнано незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції при винесенні постанови ВП НОМЕР_2 від 05.02.2013 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника та скасовано вказану постанову.
66. Судом апеляційної інстанції встановлено, що з листа начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми від 30.08.2016 за №4519 (т.1., а.с.36) та листа Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління Міністерства юстиції   від 11.11.2014 за №51-/22305 (т.2, а.с.350-351) встановлено, що з боржника    ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_2  перераховано частково борг в розмірі 13215,49 грн, а також стягнуто виконавчий збір в розмірі 1318,60 грн. 
67. В результаті вказаного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що поверненню позивачу підлягає виконавчий збір саме у розмірі 1318,60 грн.
68. Разом з тим, відповідно до вказаних листів, сума виконавчого збору у розмірі 1318,60 грн стосується всього періоду перебування виконавчого провадження НОМЕР_1 на примусовому виконанні, тобто з 19.07.2011, а не періоду стягнення з позивача коштів виконавчого збору стягнутого в ході виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, степендію інші доходи боржника від 05.02.2013. 
69. У листі начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми від 30.08.2016 за №4519 (т.1, а.с.36), а також у листі Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми від 04.08.2016 № 3951 (т.1, а.с.32) також зазначено, що за період примусового виконання постанови ВП НОМЕР_2 від 05.02.2013 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника з ОСОБА_1 стягнуто кошти у розмірі 6174,35 грн, які перераховано стягувачу, та 671,39 грн, які перераховано на рахунок виконавчого збору.
70. Крім того, суд апеляційної інстанції також керувався тим, що відповідно до інформації Сумського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України, всього із пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця ВДВС СМУЮ НОМЕР_2 від 05 лютого 2013 року стягнуто суму в розмірі 7712,01 грн. (т.6 а.с.150), що є більшою сумою, ніж   зазначено у вищевказаних листах позивача.
71. Тобто, суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов в частині зобов`язання відповідача розглянути питання щодо повернення стягнутого та помилково зарахованого до бюджету виконавчого збору в сумі 647,21 грн.   в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, зазначив лише про невідповідність суми стягнення боргу з пенсії ОСОБА_1 , зазначеної Сумським об`єднаним Управлінням Пенсійного Фонду та в листах Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми, не дослідивши при цьому природи походження суми виконавчого збору у розмірі 1318,60 грн.
72. Суд апеляційної інстанції також не дослідив при проведенні яких саме виконавчих дій зі ОСОБА_1 на користь КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1» перераховано борг в розмірі 13215,49 грн. та коли саме такі виконавчі дії вчинялися.
73. Крім того, суд апеляційної інстанції не встановив, яка саме сума виконавчого збору була стягнута з пенсії позивача під час виконання постанови державного виконавця ВДВС СМУЮ НОМЕР_2 від 05 лютого 2013 року.
74. Суд апеляційної інстанції не навів оґрунтувань тому, чому він не взяв до уваги доказів, наданих відповідачем щодо розміру стягнутого виконавчого збору за період примусового виконання постанови ВП НОМЕР_2 від 05.02.2013 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника з ОСОБА_1 , а саме у розмірі 671,39 грн.
75.   Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції не встановив обставин, які мають значення для вирішення справи, обмежився лише загальною фразою про недоведеність повернення помилково зарахованого до бюджету коштів виконавчого збору в повному обсязі.
76.   На думку Верховного Суду зазначене вказує на те, що судом апеляційної інстанції порушено пункт 1 частини першої   статті 244 КАС України, відповідно до якого під час ухвалення рішення суд вирішує питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому оцінка доказів має бути здійснена судом за правилами   статті 90 КАС України.
77. Верховний Суд зазначає, що дані обставини є визначальними для розгляду цієї справи.
78. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність його висновків в цілому по суті спору.
79. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті та прийняти обґрунтоване та законне рішення.
80. При цьому суду слід врахувати, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень.
81. Наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи судом встановлюється на підставі доказів, якими є будь-які дані. Відповідно до статтей   73   та   74 КАС України   докази мають бути належними та допустими.
82. Підсумовуючи викладене Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
83. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги Південно-Східного міжрегіонгального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції слід скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
84. Відповідно до пункту 2 частини першої   статті 349 КАС України   суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
85. Частиною другою   статті 353 КАС України   визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
86.   Згідно частини четвертої   статті 353 КАС України   справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
87. З огляду на викладене, а також ураховуючи той факт, що судом апеляційної інстанції не було встановлено обставини, що мають значення для вирішення справи, в той час як їх не встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалене судом апеляційної інстанції у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
88. Таким чином, з огляду на приписи частини другої   статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
89.   Суду апеляційної інстанції під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої   статті 2 КАС України   та з урахуванням установленого   статтею 6 цього Кодексу   принципу верховенства права, а також прийняти рішення та постановити рішення відповідно до вимог   статті 242 КАС України.
VII. Судові витрати
90.   З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями   262,   340,   341,   344,   349,   353,   356,   359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) задовольнити частково.
2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада               2020 року у справі №591/5495/16-а скасувати, а справу направити на новий розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                    О.В. Калашнікова