УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 квітня 2023 року
м. Київ
Справа № 464/1295/22
Провадження № 51-2469 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року щодо 
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і покладено обов`язки, визначені ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо речових доказів. 
Згідно з вироком  ОСОБА_4 03 квітня 2022 року, близько 12:05 години, знаходячись у громадському місці неподалік будинку № 58 по пр. Червоної Калини у м. Львові, маючи умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки та моралі, із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, вийшовши із свого автомобіля, підбіг до потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та безпричинно, умисно бризнув з газового балончика в обличчя ОСОБА_5 , після чого наніс йому численні удари руками та ногами по голові, ногах та тулубі, а також застосував газовий балончик до ОСОБА_6 , бризнувши ним в обличчя останньої, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді термічного опіку рогівки і кон`юктивального мішка обох очей, поверхневої травми волосистої частини голови, садна, множинні забої м`яких тканин спини та обох плечей та ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді термічного опіку рогівки і кон`юктивального мішка обох очей, після чого намагався втекти із місця вчинення кримінального правопорушення, однак був затриманий потерпілими.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року апеляційні скарги прокурора, представника потерпілих та захисника було залишено без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2022 року - без зміни. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений  ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить оскаржувані судові рішення змінити і зменшити тривалість визначеного йому іспитового строку до одного року.
Стверджує, що судами першої та апеляційної інстанцій не було взято до уваги, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, шкодує про вчинене, а також те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, міцні соціальні зв`язки, під час досудового розслідування неухильно виконував покладені на нього обов`язки. Крім цього, зазначає, що бере активну участь у волонтерському русі.
Враховуючи викладене, вважає, що визначена йому судом тривалість іспитового строку у максимальних межах є необґрунтованою.

Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо доведеності винуватості  ОСОБА_4 у вчиненні злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 4 ст. 296 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Стосовно доводів засудженого щодо безпідставності визначення йому максимальної тривалості іспитового строку, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. 
Положеннями ч. 4 ст. 75 КК України визначено, що іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Таким чином, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі тривалість такого іспитового строку в межах, визначених ч. 4 ст. 75 КК України.
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення виду та розміру призначеного ОСОБА_4 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, а також дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах. 
Також суд взяв до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий; виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки.
За відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд визнав обставиною, яка його пом`якшує, щире каяття. Тобто судом було враховано обставини, на які посилається засуджений у касаційній скарзі.
З огляду на це суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України і звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.
Суд дійшов висновку, що такі умови звільнення від відбування покарання є необхідними для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
На думку колегії суддів, рішення суду про встановлення ОСОБА_4 іспитового строку тривалістю три роки ухвалене в межах його дискреційних повноважень і є обґрунтованим. 
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги сторони захисту щодо можливості пом`якшення покарання та зменшення тривалості визначеного вироком іспитового строку, вмотивовано відмовивши у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту. 
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 січня 2023 року. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                    ОСОБА_3