Номер провадження: 22-ц/813/5127/23 
Справа № 946/4940/22
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
учасники справи: позивачка – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року, ухваленого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у складі: судді Смокіної Г.І. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,
       
                                                в с т а н о в и в:

У липні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що сторони від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час навчається на 2 курсі денної форми навчання в Державному вищому навчальному закладі «Донбаський державний педагогічний університет» на платній основі, строк навчання 5 років до 30 червня 2025 року. Розмір плати за навчання становить 108000 грн.
Навчання на денній формі позбавляє доньку можливості працевлаштуватися та одержувати дохід. Навчання потребує значних коштів на придбання спеціалізованої літератури, канцелярського приладдя, харчування та проїзд до навчального закладу, придбання одягу, взуття, гігієнічних засобів, зв`язок, гуртожиток.
Відповідач працює офіційно у 21 ДПРЗ 69 Державній рятувальній частині головного управління ДСНС України. 
Матеріальний стан позивачки не дозволяє самостійно забезпечити та задовольнити потреби доньки.
З  урахуванням викладеного, позивачка на підставі статті 199 СК України просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду до закінчення строку навчання, а саме до 30.06.2025.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21 липня 2022 року до закінчення строку навчання, а саме до 30 червня 2025 року.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення суду незаконним, просить оскаржуване рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21 липня 2022 року до 30 червня 2025 року.
Доводами апеляційної скарги є те, що шлюб з позивачкою розірвано у 2009 році. У 2010 році відповідач уклав шлюб з ОСОБА_4 , від якого вони з останньою мають спільну дитину – малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка знала, що у відповідача є неповнолітня дитина, проте не повідомила про це суду у своєму позові. Тому суд першої інстанції у своєму рішенні не врахував цю обставину.
Відповідач вважає, що розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивачки, є надмірним, а тому він має складати 1/8 частину заробітку з урахуванням того, що у відповідача є на утриманні неповнолітня дитина.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є стягнення аліментів на дорослу доньку, яка продовжує навчання.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05.08.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 152.
Згідно довідки Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» IV рівня акредитації № 22-81 від 08.07.2022, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу педагогічного факультету з рівнем вищої освіти – бакалавр, зі спеціальністю – дошкільна освіта, на денній формі оплати, навчається за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб, на підставі наказу про зарахування № 475 від 16.08.2021. Передбачуваний термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025.
Згідно типового договору про навчання № 554-НДОПП від 01.09.2021, ОСОБА_3 зарахована на 1 курс з денною формою навчання, з освітньою програмою – дошкільна освіта, за спеціалізацією – дошкільна освіта. Оплата надання платної освітньої послуги на чотири роки навчання складає 108000 грн, що також підтверджено типовим договором про надання платної освітньої послуги № 96-НДОПП від 01.09.2021.
Згідно довідки від 08.04.2022 № 5107-5001498776, ОСОБА_3 взята на облік як внутрішньопереміщена особа, місце фактичного проживання/перебування: АДРЕСА_1 .
Відповідач працює в 21 ДПРЗ 69 Державній пожарній рятувальній частині Головного управління ДСНС України.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що ОСОБА_3 навчається, є студенткою 2 курсу денної форми навчання на платній основі, має потребу у матеріальній допомозі на навчання, а відповідач позов визнав в повному обсязі, і таке визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав та інтересів третіх осіб не порушує.
Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги батька, який не заперечує проти цього, але вважає, що судом під час визнання розміру аліментів не враховано знаходження у нього на утриманні неповнолітньої дитини, у зв`язку із чим розмір аліментів має становити 1/8, а не його заробітку. 
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Стаття 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Наведеному відповідають і роз`яснення, надані в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Вирішуючи спір, суд належним чином дослідив надані позивачкою докази щодо потреби спільної доньки сторін у матеріальній підтримці батька на період її навчання у вищому учбовому закладі з урахуванням положень статей 198, 199, 200 СК України, натомість її батько - відповідач ОСОБА_2 такої допомоги не надає, маючи при цьому змогу та обов`язок її надавати, крім того, позов визнав у повному обсязі, через що задовольнив позов.
Потреба повнолітньої ОСОБА_3 у матеріальній допомозі батька витікає з її навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим вона не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, неотримання нею стипендії і необхідності оплати за таке навчання.
Висновок суду про наявність у відповідача реальної можливості надавати своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання, матеріальної допомоги ґрунтується на наведених вимогах закону та матеріалах справи, оскільки законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, наявністю у нього постійного місця роботи, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом.
По справі ніким не заперечується, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, і суду не надано доказів такого стану здоров`я відповідача, що перешкоджав би йому надавати допомогу своїй повнолітній доньці на період навчання останньої.
Безпідставні є посилання відповідача на те, що позивачкою приховано та судом не враховано, що на його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу – син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Так, цивільним процесуальним законом визначений обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і подання доказів здійснюється разом із першою заявою по суті справи, якою для відповідача є відзив (ч. 1 ст. 81, ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Відмова у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду може мати місце лише у разі, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Як свідчать матеріали справи, відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, 01.08.2022 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду з позовними вимогами.
Вказана його позиція зафіксована у судовому рішенні.
Таке визнання позову відповідачем ґрунтується на наведених вимогах сімейного законодавства. 
По справі відсутні відомості про те, що таке визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Будь-яких доказів на спростування позову ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 не надано.
Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, то надання відповідачем до апеляційної скарги доказів наявності у нього малолітньої дитини не ґрунтуються на наведених вимогах закону та не можуть бути взяті до уваги як подані з порушенням встановленого статтею 83 ЦПК України строку та без надання доказів поважності причин пропуску такого строку.
Само по собі створення відповідачем іншої сім`ї також не свідчить про неможливість сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, у визначеному судом розмірі.
Тому помилковими є посиланням відповідача на неправильне застосування судом норм матеріального права.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
За таких обставин доводи апеляційної скарги є помилковими, і колегія суддів вважає правильним висновок суду про як потребу повнолітньої доньки сторін у матеріальній допомозі батька, так і можливість останнього надавати своїй доньці таке забезпечення на період навчання у розмірі частини всіх видів його заробітку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 02 травня 2023 року.

Судді:                                                                        М.В. Назарова
В.В. Кострицький
Ю.П. Лозко