ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/20460/23                                              Головуючий у І інстанції - Перепелиця А.М.,
                                                                                                         Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  20 червня 2023 року                                                                                         м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                   Губської Л.В., 
суддів:                                                            Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ» до Міністерства оборони України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТОМСЕРВІС», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                  В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ» звернулась до суду з даним позовом, в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства оборони України щодо визнання переможцем та укладання договору з ТОВ «АТОМСЕРВІС», оформлене протоколом №2/3/5 від 12.06.2023 за процедурою закупівлі продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) (продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2023 рік), що оголошена за ідентифікатором №UA-2023-05-25-013856-а;
- визнати протиправним та скасувати повідомлення про намір укласти договір про закупівлю продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) (продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2023 рік), що оголошена за ідентифікатором №UA-2023-05-25-013856-а;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення, яким відхилити пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «АТОМСЕРВІС» за процедурою закупівлі продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3 (продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин військових частий та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2023 рік), що оголошена за ідентифікатором №UA-2023-05-25-013856-a.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі з посиланням на те, що враховуючи зміст позовних вимог даний спір не підлягає розгляду адміністративним судом. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до Київського окружного адміністративного суду для відкриття провадження.
Апелянт наголошує, що дана справа повинна вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не поширюється на юрисдикцію адміністративного суду та повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.
Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 282 КАС України позовна заява щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних з укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю, може бути подана протягом десяти робочих днів з дня, коли особа мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі 815/1121/17 зазначено, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.
Так, судом установлено, що 25.05.2023 на онлайн-платформі «Prozorro» уповноваженою особою Міністерства оборони України опубліковано оголошення про проведення спрощеної закупівлі, предметом якої є: «Продукти харчування та сушені продукти різні (15890000-3) (продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2023 рік)».
За вказаною процедурою закупівлі визначено переможцем ТОВ «АТОМСЕРВІС» та 12.06.2023 оприлюднено витяг з протоколу та повідомлення про намір на укладення договору.
Зі змісту позову вбачається, що позивач не погоджується з процедурою проведення тендеру (закупівлі), яка була задокументована протоколом засідання колегіального органу Міністерства оборони України з питань оборонних закупівель - комісії Міністерства оборони України з питань оборонних закупівель за напрямком тилового забезпечення щодо розгляду пропозицій учасників спрощеної закупівлі продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) (продуктів харчування (комплектів продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2023 рік) № 2/3/5 від 12.06.2023, і якою визначено переможця спрощеної закупівлі - ТОВ «АТОМСЕРВІС» та намір укласти з ним відповідний договір на закупівлю продуктів харчування.
Колегія суддів зазначає, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення торгів (тендеру) є суб`єктом владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та переможцем цього тендеру відносяться до юрисдикції адміністративних судів. Водночас, лише після укладення договору між організатором конкурсу та його переможцем спір щодо правомірності рішення тендерного комітету підлягає розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства, оскільки фактично зачіпає майнові інтереси переможця торгів.
Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 819/829/17.
Колегія суддів зауважує, що у позовній заяві відсутні жодні посилання чи документи, які б підтверджували або свідчили про фактичне укладення між відповідачем (організатором) та переможцем (ТОВ «АТОМСЕРВІС») відповідного договору на закупівлю продуктів харчування. 
Станом на 20.06.2023 такі відомості відсутні й на офіційному вебпорталі онлайн-платформи «Prozorro» (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-05-25-013856-a).
Враховуючи те, що Міністерство оборони України у спірних відносинах щодо організації та порядку проведення спрощеної закупівлі є суб`єктом владних повноважень, і на час звернення позивача до суду з даним позовом між відповідачем та переможцем процедури спрощеної закупівлі не виникло фактичних договірних правовідносин (не укладено договору про закупівлю), колегія судів дійшла висновку про те, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду у постановах від 12.01.2021 у справі №925/1525/19, від 15.04.2021 у справі №910/836/20 та інших, оскільки правовідносини у вказаних справах є відмінними від тих, що у даній справі.
З огляду на викладене у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що дана справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно з позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; п. 29).
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 320, 321, 322 КАС України, суд, -          

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Граніт Інвест» - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                    В.В. Файдюк