Справа № 301/208/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

28 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,
       з участю секретаря Чічкало М.А.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Іршавського районного суду від 10 серпня 2022 року (у складі судді Гички О.Б.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -
ВСТАНОВИВ:
       ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (надалі – Товариство) звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа в липні 2022 р. 
       Просило: 
-видати дублікат виконавчого листа по справі № 2п-3423/08 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 187 963,04 грн.;
-поновити строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі № 2п-3423/08 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 187 963,04 грн., стосовно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
       На обґрунтування заяви вказало, що ухвалою Іршавського районного суду від 10.02.2021 р. по справі № 301/208/21 замінено сторону виконавчого провадження із ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника – Товариство.
14.06.2022 р. на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі - УЗПВР) було направлено заяву з проханням надати інформацію стосовно примусового виконання виконавчих листів по справі № 2п-3423/08, виданих Іршавським районним судом Закарпатської області по стягненню боргу з ОСОБА_1 
14.07.2022 р. на адресу Товариства надійшов лист від 29.06.2022 р. за № 29/2.2-22/553 УЗПВР, у якому зазначено, що 31.10.2018 р. Іршавським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області (надалі - районний ВДВС) було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу № 52509217 на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, сума боргу у розмірі 187 963,04 грн.). 
Згідно з інформацією із Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 19.07.2022 р. виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців. На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. перебувало виконавче провадження № 65978154 із примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 20.04.2021 р. ПН ДМНО Ричкою Ю.О. за р. № 818 (завершено постановою про повернення виконавчого документа стягувачу № 65978154 від 09.02.2022 р.).
У кредитній справі виконавчий лист Іршавського районного суду Закарпатської області по справі № 2п-3423/08 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 187 963,04 грн. відсутній (акт від 12.03.2021 р. огляду матеріалів кредитної справи №№318/10-2007 від 12.10.2007 р.). 
Товариство дізналося про постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 52509217 від 31.10.2018 р. лише 14.07.2022 р. (після отримання листа від 29.06.2022 за № 29/2.2-22/553 УЗПВР). 
Відтак, перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 14.07.2022 р.
Станом на день звернення стягувача із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання рішення суду не виконано. 
Ухвалою Іршавського районного суду від 10 серпня 2022 р. у задоволенні заяви Товариства відмовлено.
Товариство просить скасувати цю ухвалу, а вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Покликається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що органом державної виконавчої служби, на виконанні якого перебував виконавчий лист, не надано доказів підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відтак є підстави вважати про втрату виконавчого листа. 
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Представник Товариства 28.03.2023 р. написав заяву про розгляд справи без його участі. Боржник двічі повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, однак двічі судова повістка про виклик повернулася до суду апеляційної інстанції із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відтак, боржника було повідомлено шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.55-57), однак боржник у судове засідання не з`явилася і про причини своєї неявки суд не повідомляла, в зв`язку з чим розгляд справи проведений за відсутності учасників справи належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.
Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції – скасувати, а вимоги, викладені в заяві Товариства, задовольнити, з таких мотивів.
Суд виходив із того, що через відсутність доказів для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також доказів переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення до його виконання.
При цьому, суд установив, що ухвалою Іршавського районного суду від 10.02.2021 р. по справі № 301/208/21 замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника – Товариство по цивільній справі № 2п-3423/08.
Відповідно до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області № 29/2.2-22/553 від 29.06.2022 р. на виконанні перебувало виконавче провадження АСВП 52509217 з примусового виконання виконавчого листа за № 2п-3423/08 від 22.12.2008 р., виданого Іршавським районним судом про: «стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 187 963,04 грн. заборгованості».
04.10.2016 р. державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку негайно надіслано сторонам. 05.05.2017 р. державним виконавцем відділу винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості описаного державним виконавцем майна. 
31.10.2018 р. державним виконавцем відділу відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з тим, що останній перешкоджає здійсненню провадження виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження.
31.10.2018 р. відповідно до постанови заступника начальника Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Худанича І.М. виконавчий лист № 2п-3423/08, виданий 22.12.2008 р., повернуто стягувачу. У постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено для виконання у строк до 31.10.2021 р.
Актом від 12.03.2021 р. огляду матеріалів кредитної справи № 318/10-2007 від 12.10.2007 р. установлено відсутність оригіналу виконавчого листа по справі №2п-3423/08.
Товариство в заяві посилається на те, що виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців не перебуває, згідно з інформацією Автоматизованої Системи Виконавчих Проваджень та Єдиного реєстру боржників оригінал виконавчого листа по справі № 2п-3423/08 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 в кредитній справі, яка передана новому кредитору, відсутній.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду – електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відмовляючи у задоволенні заяви Товариства, суд першої інстанції виходив із того, що через відсутність доказів для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також доказів переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення до його виконання.
Указані висновки є передчасними з наступних підстав.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі – Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, ? з наступного дня після його постановлення.
Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження», у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»).
Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
У вказаній статті чітко визначено перелік документів виконавчого провадження, які надсилаються виконавцем сторонам та іншим учасникам рекомендованим поштовим відправленням, зокрема і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.
Відтак, належним доказом надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є квитанція, касовий чек або інший розрахунковий документ пошти про оплату рекомендованого поштового відправлення.
Проте у цій справі до суду не було надано доказів направлення на адресу стягувача постанови заступника начальника Іршавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області ВП № 52509217 про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом у порядку, визначеному статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» або отримання стягувачем такої постанови разом із виконачим листом № 2п-3423/08, виданим 22.12.2008 р., у період до 31.10.2021 р., що позбавило стягувача можливості бути обізнаним про вчинення відповідних дій державним виконавцем і в подальшому реалізувати своє право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Матеріалами справи підтверджується повідомлення стягувача про винесення 31.10.2018 р. державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу тільки 14.07.2022 р., коли представник стягувача отримав інформацію стосовно ходу виконавчих дій).
       Отримавши постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження або постанову виконавця про повернення виконавчого документу (що має місце у цій справі), стягувач стає обізнаним про відсутність примусового виконання судового рішення, що надає йому можливість реалізувати свої правомочності стягувача, вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.
       Ураховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про винесення постанови про повернення виконавчого документу 14.07.2022 р., перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 14.07.2022 р. (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії - винесення постанови про повернення виконавчого документу).
       При ухваленні оскаржуваного судового рішення про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання фактів пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлено не було. Відтак, відсутні підстави вважати, що заявником пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та, відповідно, подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа.
       Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд не звернув уваги на те, що рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства (як правонаступника) 187 963,04 грн. заборгованості, не виконано (доказів протилежного матеріали справи не містять), а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.
       Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
       До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 р. у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19).
       Із огляду на це суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Указаним вимогам закону оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає.
       Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1, п.п.1, 4 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції належить скасувати.
       Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1, 4, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.                         2.Ухвалу Іршавського районного суду від 10 серпня 2022 року скасувати. 3.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.                                                                                         3.1.Видати дублікат виконавчого листа по справі № 2п-3423/08 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 187 963,04 грн., стосовно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).                 3.2.Поновити строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі № 2п-3423/08 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 187 963,04 грн., стосовно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).                                                 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         5.Повне судове рішення складено 12 квітня 2023 р.
Судді: