ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/67/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Трофімова Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 червня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
          головуючий суддя                              Грибан І.О.
          судді:                                                  Беспалов О.О.
                                                            Парінов А.Б.

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області на ухвалу про закриття провадження Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, в якому просив суд:
          - визнати протиправним та скасувати повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області від 08.12.2021 04-17-03/9683 про повернення виконавчого документа без виконання;
          - зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області прийняти до виконання виконавчий лист від 02.12.2021 №580/5236/20, виданий Черкаським окружним адміністративним судом. Додатково позивач просить стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
          Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року закрито провадження у справі №580/67/22 та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн.
          Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким «…позовну заяву ОСОБА_1 повернути без розгляду.»
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції , поза межами строку встановленого для усунення недоліків,  відкрив провадження в справі за оновленою позовною заявою, хоча мав повернути первісну заяву позивачеві. 
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 червня 2023 року.
          Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
          У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явки уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.
          З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач звернувся до суду з  позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, в якому просив суд:
          - визнати протиправним та скасувати повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області від 08.12.2021 04-17-03/9683 про повернення виконавчого документа без виконання;
          - зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області прийняти до виконання виконавчий лист від 02.12.2021 №580/5236/20, виданий Черкаським окружним адміністративним судом. Додатково позивач просить стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
           20.03.2023 вх.10507/23 відповідач надіслав до суду першої інстанції заяву про закриття провадження у справі 580/67/22, позаяк відповідачем проведене безспірне списання коштів на користь позивача, зокрема: 01.03.2023 у сумі 4 776,19 грн та 11.03.2023 у сумі 2697, 49 грн - усього у сумі 7473,68 грн (у повному обсязі). Додатково у заяві просить вирішити питання розподілу судових витрат шляхом повернення сплаченого позивачем судового збору з бюджету, позаяк справа по суті не розглядалась, судове засідання призначене на 24.03.2023 просив здійснювати без участі представника.
          Разом з тим, 24.03.2023 вх. 11252/23 представник позивача надіслав на адресу суду першої інстанції заяву про відмову від адміністративного позову та закриття провадження у справі, позаяк відповідачем виконані виконавчі листи у справі №580/5236/20. Крім того, просив вирішити питання щодо стягнення з відповідача суми судового збору.
          Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року закрито провадження у справі №580/67/22. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн.
          Відповідач в апеляційній скарзі заперечує проти покладення на нього обов`язку по відшкодуванню позивачу судового збору, з тих підстав, що вимоги позивача задоволено не внаслідок визнання позову, а у зв`язку з іншим судовим рішенням.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
          В обґрунтування апеляційної  скарги апелянт посилається на приписи п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
          Колегія суддів звертає увагу, що зазначена правова норма відноситься до глави 2 «Відкриття провадження у справі» розділу ІІ «Позовне провадження» КАС України і регламентує процесуальні питання на стадії відкриття провадження в справі.
          Так, частиною 4 ст.169 встановлено виключний перелік випадків, за наявності яких  позовна заява повертається позивачеві, зокрема пункт 1 передбачає повернення позовної заяви у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.
          Наразі, в даному випадку провадження в справі відкрито ухвалою суду від 06.07.2022 за оновленою позовною заявою, після усунення недоліків, визначених в ухвалі про залишення позову без руху від 10.01.2022. В заяві про усунення недоліків позивач порушував перед судом питання про поновлення строку на усунення недоліки позовної заяви та вказував поважні причини його пропуску, що враховано судом при прийнятті позовної заяви та відкритті провадження в справі. 
          В апеляційній скарзі апелянт не наводить мотивів і доводів заперечення проти ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 06.07.2022.
          Разом з тим, відповідачем подавалася заява про  закриття провадження у справі з тих підстав, що ним проведено безспірне списання коштів на користь позивача 01.03.2023 та 11.03.2023 у відповідних сумах, а також просив вирішити питання розподілу судових витрат шляхом повернення сплаченого позивачем судового збору з бюджету.
          Оскаржуваною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року провадження у справі закрито за заявою позивача та стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області у сумі 992,40 грн., з чим відповідач категорично не погоджується.
          Отже, по суті спірним питанням у даній справі (в межах доводів апеляційної скарги) є питання розподілу судових витрат.
          Відповідно до частин 1,2 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
          Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Частиною другою цієї ж статті визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
          За приписами статті 142 КАС України, якій кореспондують норми частин третьої, четвертої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
          У разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
          Водночас відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
          Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що частина перша статті 142 КАС України стосується повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку із відмовою позивача від позову. Ця норма не пов`язана зі статтями 139, 140 КАС України, оскільки не регулює питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.
          Питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по-різному.           Зокрема, частина перша статті 142 КАС України може бути застосована у тому випадку, коли має місце відмова позивача від позову, що не пов`язана із задоволенням його відповідачем після подання позовної заяви, оскільки у такому випадку розподіл судових витрат згідно частини першої статті 140 КАС України не здійснюється.
          Разом з тим, якщо позивач відмовився від позову внаслідок його задоволення відповідачем після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.
          Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі відкрито ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року.
           20 березня 2023 року вх.10507/23 відповідач надіслав до суду заяву в якій відповідачем повідомлено, що ним проведене безспірне списання коштів на користь позивача, зокрема: 01.03.2023 у сумі 4 776,19 грн та 11.03.2023 у сумі 2697, 49 грн - усього у сумі 7473,68 грн (у повному обсязі). 
           24 березня 2023 року вх. 11252/23 представник позивача надіслав до суду заяву про відмову від адміністративного позову та закриття провадження у справі та про повернення судового збору за звернення з позовною заявою, позаяк відповідачем виконані виконавчі листи у справі №580/5236/20.
          Суд першої інстанції закрив провадження у справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.
          Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду від лютого 2020 року у справі № 260/1378/18 та від 03 лютого 2021 року у справі № 200/6826/20-а, від 07 вересня 2021 року у справі № 380/3138/20.
          Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Розглянувши доводи Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
          Керуючись ст. ст. 150, 151, 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області залишити без задоволення.
          Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

          Головуючий суддя                                                                      І.О. Грибан

          Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 12.06.2023р.)