Постанова
Іменем України
 
16 травня 2023 року
 
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/8277/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М., 
за участю секретаря Ратушного А. В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обухівської окружної прокуратури Київської області
 
на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області 
 
від 20 березня 2023 року про залишення позову без розгляду
 
у цивільній справі №378/6/23 Ставищенського районного суду Київської області
 
за позовом Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області 
 
до ОСОБА_1 , 
 
третя особа - Приватне сільськогосподарське підприємство "Гейсиське", 
 
про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки
 
                                            У С Т А Н О В И В:
В грудні 2022 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області (далі - прокурор) Гладій Є. звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 59620167 від 03.08.2021 стосовно права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3224282400:01:009:0005, площею 2,8980 га, та витребувати на користь держави в особі Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області вказану земельну ділянку з незаконного володіння ОСОБА_1 
17 березня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду клопотання про залишення без розгляду позовної заяви у зв`язку з тим, що прокурор Обухівської окружної прокуратури не мав повноважень подавати позовну заяву.
Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи (п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права. 
 
Як на підставу скасування ухвали суду, посилався на те, що повноваження прокурора щодо звернення до суду під час реалізації конституційної функції представництва інтересів держави у суді не обмежені лише районом, на території якого розташована прокуратура, у зв`язку з чим були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.
 
Крім того, судом не враховано, що матеріали для пред`явлення даного позову прокурором було отримано за результатами здійснення прокурорами Обухівської окружної прокуратури процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, підслідність у якому під час досудового розслідування, у зв`язку з неефективністю, визначена за Обухівським РУП ГУ НП в Київській області. У зв`язку тим, що матеріали кримінального провадження перебували в розпорядженні Обухівської окружної прокуратури та не могли бути у розпорядженні іншої прокуратури, позов подано саме керівником Обухівської окружної прокуратури.
 
Також в обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що предметом спору є нерухоме майно - земельна ділянка, яка розташована на території колишньої Гейсиської сільської ради Ставищенського району Київської області (на даний час Ставищенської сільської ради Білоцерківського району Київської області), а тому позов з урахуванням вимог ст. 30 ЦПК України подано до Ставищенського районного суду Київської області.
 
За наведених обставин, позивач просив скасувати ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року про залишення позову без розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Представник позивача - Холоденко А. С. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.
 
Позивач - Ставищенська сільська рада Обухівського району Київської області та третя особа - Приватне сільськогосподарське підприємство "Гейсиське", належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.
 
Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та судової повістки на електронну адресу представника     ОСОБА_2 , яку останній для комунікації із судом вказав у своєму клопотанні про повернення позовної заяви (а. с. 82, 117-118). Відповідач або його представник в судове засідання не з`явилися.
 
Згідно правового висновку, висловленого, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №759/14068/19 та у постанові від 20.01.2023 у справі №465/6147/18, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання, та їхніх представників.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Холоденко А. С., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву в інтересах держави подано прокурором, який не має повноважень на ведення справи, оскільки земельна ділянка, що є предметом спору, розташована на території Білоцерківського району Київської області, на яку не поширюється юрисдикція Обухівської окружної прокуратури Київської області.
 
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним, враховуючи наступне.
 
Право прокурора на здійснення представництва в суді інтересів держави гарантовано Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру». Особливості участі та статусу прокурора в цивільному процесі, а також порядок та підстави звернення прокурора до суду визначено ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
 
Частиною 3 статті 56 ЦПК України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
 
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
 
Статус прокурора визначено у статті 15 вказаного вище Закону України «Про прокуратуру», частиною другою якої передбачено також, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.
 
Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні №3-рп/99 від 08 квітня 1999 року, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.
 
Отже, прокурор у даному випадку діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави (постанова Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №704/1233/17).
 
Дійсно, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 №39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, згідно якого утворено Обухівську окружну прокуратуру Київської області, сфера діяльності якої - поширюється на територію Обухівського району Київської області.
 
Згідно наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 «Про день початку роботи окружних прокуратур», який є загальнодоступним, Обухівська окружна прокуратура Київської області розпочала діяльність з 15.03.2021.
 
Відповідно до ст. 90 ЦК України, юридична особа повинна мати найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.
 
Обухівська окружна прокуратура не має статусу юридичної особи, діє без коду ЄДРПОУ, оскільки відноситься до штату Київської обласної прокуратури.
 
Керівники окружних прокуратур, їх перші заступники та заступники, відповідно до               ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», наділені правом подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства.
 
Більше того, пунктом 6.5 Наказу Генерального прокурора України №389 від 21.08.2020 передбачено право прокурора звертатись із позовом (заявою) до суду не за місцем розташування органу прокуратури.
 
Сукупний аналіз наведень положень законодавства свідчить про те, що повноваження прокурора щодо звернення до суду під час реалізації конституційної функції представництва інтересів держави у суді не обмежені лише районом, на території якого розташована прокуратура.
 
Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви прокурор в обґрунтування позовних вимог посилався, окрім іншого на те, що Обухівською окружною прокураторою за результатами здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні №12021116230000322 від 29.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України встановлено порушення вимог земельного законодавства під час передачі громадянам у власність земельних ділянок (паїв) на території колишнього Ставищенського (на даний час Білоцерківського) району Київської області.
 
Зі змісту позовної заяви, а також з доданих до позовної заяви матеріалів в цілому вбачається, що матеріали для пред`явлення даного позову прокурором отримано за результатами здійснення прокурорами Обухівської окружної прокуратури процесуального керівництва досудовим розслідуванню та підтримання публічного обвинувачення у вищевказаному кримінальному провадженні, підслідність у якої під час досудового розслідування у зв`язку з неефективністю визначена Обухівським РУП ГУ НП в Київській області. 
 
Отже, з огляду на те, що матеріали кримінального провадження перебували в розпорядженні Обухівської окружної прокуратури та відповідно не могли бути у розпорядженні іншої прокуратури, вказаний позов подано саме керівником Обухівської окружної прокуратури Київської області.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про залишення позову без розгляду судом постановлено з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
 
За таких обставин доводи апеляційної скарги, що ухвала суду про залишення позову без розгляду є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України
 
                                                  У Х В А Л И В:
 
Апеляційну скаргу Обухівської окружної прокуратури Київської області - задовольнити.
 
Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 19 травня 2023 року.

Головуючий                                                                                                  О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                                               О. В. Желепа

                                                                                                                         А. М. Стрижеус