Справа № 463/7962/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І. 
Провадження № 22-ц/811/3295/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
без участі сторін, 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, а розмір заборгованості не є безспірним.
З врахуванням викладеного ОСОБА_1 просив ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 310 від 25 січня 2021, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 736 521,17 грн.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 01 лютого 2022 року позов задоволено. 
Вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 310 від 25.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 736 521,17 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 1 362 грн. судового збору.
7 лютого 2022 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Дуди Ірини Петрівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу
В обгрунтування заяви ОСОБА_2 долучила акт виконаних робіт від 1 лютого 2022 року на загальну суму 9100 грн.
В заяві просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9100 грн.
Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9100 грн.
Додаткове рішення суду оскаржив відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Вважає, що розмір витрат на правову допомогу визначений додатковим рішенням є неспівмірним зі складністю справи та виконаними роботами адвоката позивача. Вважає, що відшкодування витрат можливе в обсязі 2000 грн.
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати додаткове рішення Личаківського районного суду міста Льввоа від 18 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
28 березня 2023 року від адвоката Дуди І.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги і доведеність з її сторони розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9100 грн.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30 березня 2023 року, є дата складення повного судового рішення – 13 квітня 2023 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд виходив з тих підстав, що витрати понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у сумі 9100 гривень, підтверджені відповідними документами, складеними відповідно до норм діючого законодавства, розмір яких визначений в межах заявлених відповідачем вимог в заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних причин.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Положеннями п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові – на позивача.
Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста стаття 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Судом та матеріалами справи встановлено, що професійна правнича допомога надана позивачу на підставі договору про надання правової допомоги №8 від 08 червня 2021 року.
Згідно умов даного договору, адвокат Дуда Ірина Петрівна на умовах, у порядку та обсязі, що визначені цим договором клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо здійснення захисту та/або представництва та/або надання іншого виду правової допомоги клієнту, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Відповідно до п.4.2, 4.3 договору розмір гонорару про надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 5% (п`ять відсотків) від суми позову, повідомлення – рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень), рішення за яким прийнято уповноваженим органом на користь клієнта. Суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку.
З наданого представником позивача акту виконаних робіт, правнича допомога полягала:
у підготовці та скеруванні адвокатського запиту - 600 грн;
оформлення клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з ними - 1000 грн;
вивчення (аналіз) документів, формування правової позиції, надання консультацій - 1000 грн;
підготовка, формування та скерування до Личаківського районного суду м.Львова позовної заяви з додатками про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 2 000 грн;
підготовка заяви про вжиття заходів забезпечення позову – 500 грн;
представництво інтересів клієнта в суді (підготовче провадження – засідання 1 жовтня 2021, 9 листопада 2021, 21 грудня 2021) 3 засідання - 3 000 грн;
представництво інтересів клієнта в суді (судовий розгляд справи – засідання 1 лютого 2022) 1 засідання – 1000 грн.
Колегія суддів вважає доведеним належними і допустимими доказами факт надання позивачу згаданих послуг, які ним були оплачені.
Приймаючи до уваги виконані адвокатом послуги, час, витрачений на виконання робіт, обсяг наданих послуг, складність справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про повне відшкодування відповідачу понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 9100 гривень, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на достатню кількість часу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» з моменту звернення представником позивача з заявою про ухвалення додаткового рішення до моменту постановлення судом першої інстанції додаткового рішення, для звернення з заявою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з доведенням їх неспівмірності.
Згаданим право на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в суді першої інстанції не скористалося.
Посилання скаржника на те, що адвокатом позивача не ставилося питання щодо витрат на професійну правничу допомогу у справі в розмірі 9100 грн, колегія суддів не приймає, оскільки при зверненні до суду з даним позовом, адвокат Дуда І.П. долучила орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат на суму 6100 грн, який нею в подальшому був уточнений після ухвалення рішення, з врахуванням кількості судових засідань. Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення та докази, що підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, були подані представником позивача на шостий день після ухвалення рішення суду - 7 лютого 2022 року (перший робочий день після вихідних).
Таким чином, відповідачем було дотримано порядок подання доказів, на підтвердження судових витрат на правничу допомогу.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,- 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.