ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19947/22                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Мєзєнцева Є.І.
                                                            Собківа Я.М.

при секретарі:                              Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" (далі - позивач, ДП "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач 1, ГУ ДПС у м. Києві), Державної податкової служби України (далі - відповідач, ДПС України), у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішенням комісії Головного управління ДПС у м. Києві від 17 грудня 2021 року № 3542631/32492880 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 20 жовтня 2021 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 1 від 20 жовтня 2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану ДП "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" датою її фактичного подання. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року вказаний адміністративний позов - повернуто позивачу на підставі п.9 ч.4 статті 169 КАС України.
Підставою для повернення вказаного позову стало невиконання позивачем, на думку суду першої інстанції, вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року, якою адміністративний позов було залишено без руху, зокрема: зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду причини пропуску строку звернення до суду, на думку суду, не є поважними.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи, не врахував  особливості впливу воєнних дій на керівника підприємства - позивача, вплив даного рішення на третіх осіб з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом i предметом судового спору i постановив незаконну ухвалу.
Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). 
Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).
Керуючись вказаними нормами, враховуючи введений у країні військовий стан, а також відсутність необхідності заслуховувати пояснення сторін, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду позивачем, позовну заяву Дочірнього підприємства "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
На виконання вимог вказаної ухвали суду від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку, в якій зазначено про військову агресію проти України, перебування директора позивача у період з 24 лютого 2022 року по березень 2022 року у м. Маріуполь, де останній зареєстрований та є директором й власником іншого підприємства, майно якого також знаходиться у м. Маріуполь та яке було зруйновано. Директор позивача був позбавлений можливості прийняти рішення щодо оскарження до суду рішень контролюючих органів. У подальшому ОСОБА_1 мав можливість через непідконтрольні території виїхати до Європи та мав тяжкий психологічний стан. На підприємстві позивача, крім директора, у штаті передбачено ще три особи: менеджер ОСОБА_2 - виїхала на початку березня 2022 року до Німеччини; менеджер ОСОБА_3 - отримала статус ВПО, виїхавши з Києва; водій ОСОБА_4 - знаходиться у м. Маріуполь, зв`язок з ним відсутній. Підприємство з лютого 2022 року не здійснює активної господарської діяльності. Крім того, оскільки ОСОБА_1 перебуває у Європі, необхідним був час для підписання обома сторонами Договору про надання правової допомоги та довіреності.
Розглянувши вказану заяву представника позивача та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до суду. При цьому суд зазначив, що на підтвердження перебування директора позивача у Європі не надано жодного доказу, у тому числі, копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При цьому, як зазначає представник позивача, необхідним був час для підписання обома сторонами Договору про надання правової допомоги та довіреності.
Проте, наведені підстави не слугували перепоною директору позивача подавати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року - 24 квітня 2022 року; за ІІ квартал 2022 року - 27 липня 2022 року.
Також суд звернув увагу, що копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон менеджера ОСОБА_2 представник позивача винайшов можливість надати.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року", місто Київ та Київська область відсутні у зазначеному Переліку.
Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1-2, 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Так, позивач оскаржує рішення відповідача 1 від 17 грудня 2021 року, за результатами оскарження якого Рішенням Державної податкової служби України від 31 грудня 2021 року № 63046/32492880/2 скарга залишена без задоволення.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку слід враховувати, що відповідно до висновків Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18, з прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною 4 статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:
а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;
б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.
Разом з тим, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:
- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;
- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору та/або обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
До таких обставин, в тому числі, відносяться: загроза війни; збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту; ворожі атаки; блокада; дії іноземного ворога; загальна військова мобілізація; військові дії; оголошена та неоголошена війна; вторгнення; блокада; введення комендантської години тощо.
Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист про те, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).
Разом з тим, судом не взято до уваги, що само по собі введення воєнного стану на території України вже є само по собі є форс-мажорною обставиною, яка об`єктивно впливає на виконання своїх зобов`язань підприємствами.
Так, судом встановлено, що 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 знаходився за місцем своєї реєстрації (прописки) в місті Маріуполь, де його застала війна.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за №453/37789, затверджений Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). 
Згідно вказаного Переліку Маріупольська міська територіальна громада розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій та перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Колегія суддів врахувала, що на період оточення та блокування м. Маріуполь не всі громадяни України мали можливість виїхати з оточеного міста до підконтрольної території України, оскільки необхідно було перетинати безпосередньо лінію зіткнення, де постійно відбувались бої, мали місце провокації та обстріли.
Частина громадян похилого віку, які не мали закордонних паспортів, рятуючи своє життя виїжджали до Європи через непідконтрольні території, тому вимоги суду щодо обов`язкової наявності відмітки в закордонному паспорті ОСОБА_1 під час воєнних дій є необґрунтованими, оскільки навіть прикордонні служби країн Європи не вимагали обов`язкової наявності закордонних паспортів та впускали громадян України за внутрішніми паспортами.
Суд також враховує, що директор позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , очевидно мав пригнічений психологічний стан після виїзду з окупованої території та втрати всього майна в м. Маріуполь. Так, саме на окупованій територій Маріупольського району знаходились об`єкти нерухомості, що належать іншому підприємству, 100 відсотків якого належать ОСОБА_1 і в якому він є директором - ТОВ «Новіум» (код ЄДРПОУ 34296333), а саме: торгівельний центр «Примор`я» по АДРЕСА_1 (повністю зруйнований) та офісна будівля по АДРЕСА_2 (частково постраждала від потрапляння авіабомби) в м. Маріуполі, база відпочинку по АДРЕСА_3 (стан невідомий). 
Також, на переконання суду, значення в даному випадку має і той факт, що ДП "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" має в штаті лише 4 посади, з яких:
директор ОСОБА_1 ;
офіс-менеджер ОСОБА_2 - виїхала в Німеччину на початку березня 2022 року;
секретар ОСОБА_3 - отримала статус ВПО, виїхавши з м. Київ;
водій ОСОБА_4 - знаходиться в м. Маріуполь, зв`язок з ним відсутній.
Підприємство не має у штаті заступника директора або прирівняну посаду та юриста.
Будь яка інша особа, крім директора, не має права на прийняття рішення про оскарження документів підприємства, укладання договорів на правову допомогу та інші дії. Саме тому неможливість прийняття директором ОСОБА_1 рішення про необхідність оскарження Рішення Головного управління ДПС у м. Київ та ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії щодо відмови у реєстрації податкової накладної № 1 від 20 жовтня 2021 року призвела до пропущення строку звернення до суду.
Для підтвердження вище зазначеної інформації позивачем було надано до суду звітність підприємства за 2022 рік, проте суд першої інстанції зробив помилкові висновки про те, що наведені позивачем підстави не слугували перепоною директору позивача подавати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року - 24 квітня 2022 року; за ІІ квартал 2022 року - 27 липня 2022 року.
Разом з тим, слід врахувати, що підприємство формує звітність в електронному вигляді через «Електронний кабінет платника податків» за допомогою електронного ключа, що не потребує залучення додаткових ресурсів. При цьому бухгалтерський облік позивача здійснюється на умовах аутсорсингу Приватним підприємством «Фінеко» (код ЄДРПОУ 30997315), офіс якого також знаходився в офісній будівлі в м. Маріуполі по пр. Будівельників, 141-А. Звітність по виплатам співробітникам і самі виплати заробітної плати вдалось відновити завдяки виїзду частини співробітників ПП «Фінеко» на підконтрольну Уряду України територію і розпочати відповідні виплати вже в квітні 2022 року. Зазначені обставини підтверджуються Договором між ДП "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" та ПП «Фенікс». Факт дійсності даного договору підтверджуємо платіжними дорученнями на оплату послуг ПП «Фінеко».
Крім того, оскільки адвокат ДП "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" Міхно М.Г. територіально знаходиться в м. Біла Церква Київської області, а директор позивача Потапов В.М. знаходиться в Європі, необхідний був певного часу на підписання обома сторонами Договору про надання правової допомоги та видання Довіреності на адвоката.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело прав.
Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France), Series A N 333-B, crop.42, пункт 36).
Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі Іліан проти Туреччини встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави повернення для судом першої інстанції позовної заяви ДП "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" відповідно до приписів п. 9 ч. 4 статті 169 КАС України - відсутні.
Приписи п. 9 ч. 4 статті 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви не було повно з`ясовано фактичні обставини справи та неправильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "АЙ СІ ЕН СТІЛ ЮКРЕЙН" - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст рішення виготовлено 09 травня 2023 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків