Ухвала
Іменем України
 
24 квітня 2023 року
 
м. Київ
 
справа № 1909/2660/2012
провадження № 61-5188ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року у складі судді Шульгач Н. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2023 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Костів О. З., Шевчук Г. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 1909/2660/12, виданого на виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2012 року про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_4 та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1909/2660/12.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 10 000,00 дол. США та судові витрати у розмірі 799,30 грн. Після видачі виконавчого листа заявник звернувся у Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби (далі - ДВС), однак з моменту відкриття виконавчого провадження коштів ОСОБА_1 так і не надходило.
У період з 2016 року по 2018 рік жодних стягнень по виконавчому провадженню № 50246053 не проводилось. У жовтні 2022 року заявник звернувся до Кременецького міськрайонного відділу ДВС щодо виконавчого провадження, однак йому повідомили, що виконавче провадження за виконавчим листом № 1909/2660/12 знищено та йому було надіслано постанову про повернення виконавчого листа. Однак ОСОБА_1 не знав та не був повідомлений про повернення виконавчого провадження, не отримував копій документів, тому не зміг у встановлений законом час подати документи по виконавчому провадженню на повторне виконання. Дані обставини свідчать про втрату оригіналів виконавчого листа, що перешкоджає виконанню рішення суду.
Враховуючи обставини за яких було втрачено виконавчий лист, а також те, що заявник вчинив дії з примусового виконання рішення та інтересу до його виконання не втратив, вважав причину пропуску строку для повторного пред`явлення виконавчих листів поважною.
Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2023 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.
Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 1909/2660/12 до виконання.
Видано дублікат виконавчого листа № 1909/2660/2012, виданого на виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2012 року.
У квітні 2023 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що стягувачем не доведено поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а судами не надано належної оцінки процесуальній поведінці стягувача.
Представник заявника вважає, що оскільки термін зберігання виконавчого провадження сплив, державна виконавча служба діяла у спосіб, що перебачений нормативно правовим актом, а судами прийнято рішення на підставі припущення про те, що державна виконавча служба не відправляла рекомендованим листом постанову про повернення виконавчого листа.
Зазначає, що висновки судів суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12, від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, від 03 листопада 2021 року у справі № 2-3552/10, від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/22, від 10 вересня 2018 року у справі № 5011-58/9614/2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15, від 21січня 2019 року у справі № 916/215/15.
Щодо оскарження судових рішень у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та його поновлення
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Таким чином, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином ухвала Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2023 року у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не підлягають касаційному оскарженню.
 
Щодо оскарження судових рішень у частині видачі дубліката виконавчого листа
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку Суд дійшов з огляду на наступне.
 
Судами встановлено, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 10 000,00 дол. США та судові витрати у справі: державне мито в сумі 799,30 грн.
 
12 грудня 2012 року Кременецьким районним судом видано виконавчий лист № 1909/2660/12.
 
Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції від 24 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50246053.
 
27 грудня 2018 року винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 . Строк повторного пред`явлення для виконання до 27 грудня 2021 року. Виконавче провадження № 50246053 знищено 07 лютого 2022 року.
 
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
 
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
 
Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі     № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
 
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
 
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
 
Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановив, що у матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу Кременецьким відділом ДВС поштового відправлення з виконавчим листом від 12 грудня 2012 року № 1909/2660/12 та постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 27 грудня 2018 року. Також, згідно з інформацією, наданою Кременецьким відділом ДВС, не можливо встановити чи був надісланий виконавчий лист стягувачу. Крім того, доведено, що стягувач усно звертався до державного виконавця з приводу виконання рішення, але отримував відповідь, що рішення суду виконується.
 
Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що наявні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа з огляду на факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби, що свідчить про його втрату.
 
Посилання в касаційній скарзі на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12, від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, від 03 листопада 2021 року у справі № 2-3552/10, від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/22, від 10 вересня 2018 року у справі № 5011-58/9614/2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15, від 21січня 2019 року у справі № 916/215/15 є необґрунтованими, оскільки у справах встановлені різні фактичні обставини.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який, на думку боржника, свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог заяви, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.
 
Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права щодо відмови у видачі дубліката виконавчого листа є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадженняу справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2023 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний     О. В. Ступак