ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року 

справа № 712/15460/13-ц		
провадження № 22-ц/821/473/23		
категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Нерушак Л. В., Новікова О. М., 
секретаря - Ярошенка Б. М.,
учасники справи: 
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві на виїзд за межі України, заінтересовані особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», у складі головуючого судді Стеценко О. С., 

в с т а н о в и в :

06 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Заява мотивована тим, що 07 січня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відмовлено в перетинанні державного кордону за рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, від 07 січня 2023 року. 
Підставою для відмови, послугувала ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року у справі № 712/15460/13ц. Звернувшись до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про ознайомлення з матеріалами архівної справи № 712/15460/13ц, було встановлено, що обмеження в праві виїзду за кордон було ініційоване ЦВДВС Черкаського МУЮ. 
Так, 14 листопада 2013 року до Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся ЦВ ДВС Черкаського МУЮ з поданням про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх зобов`язань по виконавчому провадженню № 39390853. 
Виконавче провадження № 393908523 було відкрите 15 серпня 2013 року на підставі виконавчого листа № 2-689 від 06 серпня 2012 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № CSRKAE10000258 від 03 квітня 2007 року у розмірі 8 237,76 доларів США. 
04 березня 2014 року виконавче провадження № 39390853 було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV від 21 квітня 1999 року). Виконавчий лист до виконання повторно стягувачем не пред`являвся. Станом на теперішній час виконавчий лист № 2-689 від 06 серпня 2012 року, виданий Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № CSRKAE10000258 від 03 квітня 2007 року у розмірі 8 237,76 доларів США, на примусовому виконанні не перебуває.
Заявник зазначив, що будь-які умисні дії щодо ухилення від виконання судового рішення ним не вчинялися, виконавче провадження є завершеним, тому звернувся до суду, щоб такий захід, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, скасувати, оскільки він є безпідставним та таким, що порушує  його громадянські права.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві на виїзд за межі України, заінтересовані особи: ЦВ ДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ), АТ КБ «Приватбанк», задоволено.
Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , що встановлено ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року у справі № 712/15460/13-ц.
Ухвала мотивована тим, що відсутні законні підстави для продовження відносно ОСОБА_1 такого заходу як обмеження у праві на виїзд за межі України, оскільки виконавче провадження № 39390853, відкрите постановою державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ від 15 серпня 2013 року на виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2012 року № 2-689 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 8 237,76 доларів США, в рамках якого, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року у справі № 712/15460/13-ц тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду його за межі України, на час розгляду даної заяви, на примусовому  виконанні  не перебуває, а вказаний виконавчий лист, зокрема на підставі постанови старшого державного виконавця ЦВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 04 березня 2014 року повернуто стягувачеві згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника.
Більше того, приведене виконавче провадження наразі знищено у зв`язку закінченням строку зберігання, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходячи з норм, що діяли на момент його повернення, на даний час сплинув, отже у застосуванні заходів, здійснених для примусового виконання рішення суду, відпала потреба. 
Крім того, обставин свідомого ухилення заявником від виконання рішення суду судом не встановлено, що узгоджується з позицією викладеною в постанові ВС № 331/8536/17 від 28 жовтня 2020 року, відповідно до якої тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
В апеляційній скарзі, поданій 01 березня 2023 року, ЦВ ДВС у м. Черкаси ЦМУЮ (м. Київ) з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права які привели до постановлення помилкової ухвали суду порушено питання про скасування ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2023 року у даній справі та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. 
Мотивація скарги зводиться до того, що скаржником, як органом примусового виконання не приймалося жодних рішень щодо повернення до суду виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2012 року № 2-689 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу.
Постановою головного державного виконавця ЦВ ДВС у місті Черкаси виконавчий лист Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-689 від 06 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу було повернуто стягувачу за його письмовою заявою на підставі п. 1 ч. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас, стороною заявника не надано жодного доказу погашення боргу перед Банком.  Скаржник переконаний, що заявником не надано жодних мотивів визначених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», які б вказували на наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі, поданій 03 квітня 2023 року, АТ КБ «Приватбанк», з посиланням на порушення норм процесуального прав, порушено питання про скасування ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2023 року у даній справі та поставлення нової ухвали суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Подана скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що боржником дане зобов`язання перед стягувачем було виконано повністю, або частково, примусово чи добровільно, що вказує на відсутність підстав для скасування приведеної заборони виїзду ОСОБА_1 . 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Коробкової Г. О., переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця ЦВДВС Черкаського МУЮ Неїленко Р. В. відкрито виконавче провадження № 39390853 від 15 серпня 2013 року на виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2012 року № 2-689 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 8 237,76 доларів США (а. с. 12).
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року у справі № 712/15460/13-ц тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до виконання зобов`язань, покладених на нього відповідно до виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2012 року № 2-689 (а. с. 14).
Згідно до Інформації про виконавче провадження № 39390853 станом на 02 лютого 2023 року виконавчий лист Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-689 від 06 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 8 237,76 доларів США на підставі постанови старшого державного виконавця ЦВ ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 04 березня 2014 року повернуто стягувачеві згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника (а. с. 15, 16).
Начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_2 прикордонного загону старшим лейтенантом ОСОБА_2 у рішенні про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, від 07 січня 2023 року відмовлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у перетині державного кордону України у зв`язку з забороною на підставі ухвали Соснівського районного суду від 06 грудня 2013 року у справі № 712-15460-13ц (а. с. 10).
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, місцевий суд виходив з того, що виконавче провадження в рамках якому було вжито тимчасове обмеження у праві виїзду наразі закінчено та знищено, а обставин свідомого ухилення заявником ОСОБА_1 від виконання рішення суду судом не встановлено.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги ЦВ ДВС у місті Черкаси ЦМУЮ, зазначає наступне.
Апеляційний суд враховує, що правове регулювання обмеження боржників у праві виїзду за межі України здійснюється наступними нормативно-правовими актами.
Стаття 33 Конституції України передбачає право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, вільне залишення території України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
У ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) нині діючим ЦПК України передбачені у Розділі VІ, норма ст. 441 якого регулює тимчасове обмеження у праві виїзді за межі України.
Так, відповідно до положень ст. 441 ЦПК суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.
За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.
Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».
Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Такі обмеження встановлені ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. 
Судом встановлено, що виконавче провадження № 39390853, в ході виконання якого за поданням державного виконавця було тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, завершено у 2014 році, виконавчий документ повернуто стягувачу 04 березня 2014 року та на примусовому виконанні з даного періоду не перебуває.
За наведених обставин, зважаючи на те, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є спеціальною нормою, що застосовується на стадії виконання судових рішень, а таке примусове виконання рішення не проводиться протягом більше дев`яти років після завершення виконавчого провадження № 39390853, то накладене судовим рішенням тимчасове обмеження у виконавчому провадженні, що завершене, обґрунтовано скасовано судом.
Сам по собі факт невиконання ухваленого судом у 2012 році рішення суду не є безумовною підставою для відмови у скасуванні встановленого судом за поданням державного виконавця обмеження, оскільки в даному випадку має місце те, що стягувач на протязі дев`яти років після повернення йому у 2014 році виконавчого документа більше не звертав виконавчий лист до виконання.
Колегія суддів вважає, що обмеження на виїзд боржника з України являє собою втручання в його право покидати країну, гарантоване п. 2 ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03), Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування. Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: - ґрунтуватися на національному законі; - переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; - відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.
Скаржниками за обома апеляційними скаргами не заявлено обґрунтованих доводів та не надано докази, що заборона виїзду з 06 грудня 2013 року є дієвою мірою завдяки якій буде повернення стягнення боргу, який би міг справедливо та виправдано обмежити права боржника задля забезпечення виконання судового рішення, при тому, що відсутнє виконавче провадження, виконавчий лист 04 березня 2014 року повернуто стягувачеві.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для скасування судового рішення. 
Посилання ЦВ ДВС у м. Черкаси ЦМУЮ (м. Київ) в апеляційній скарзі на не  надання до суду доказів сплати боржником суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції винесено законну та обґрунтовану ухвалу щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яка зміні чи скасуванню не підлягає.
Відповідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційні скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ)  та акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
Повний текст постанови складено 27 квітня 2023 року.

Головуючий                                                                                             Л. І. Василенко 

Судді:                                                                                                       Л. В. Нерушак 

                                                                                                                  О. М. Новіков