ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6857/22  Номер провадження 33/814/1235/23	Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.  Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем Гнітько А.М.,
за участі:
захисника – адвоката Слободянюка Р.О.,
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слободянюка Р.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 22 грудня 2022 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою 	  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , 	

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496, 20 грн в дохід держави. 
       Постановою судді Волнянський О.О. визнаний винуватим в тому, що він 12.11.2023 року, о 08.01 год., по вул.Небесної Сотні, 1-А, в м.Кременчук Полтавської області, повторно протягом року, керував транспортним засобом „Камаз 45143-01-15”, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом до нього „CSАП8352”, д.н.з. НОМЕР_2 , являючись особою, яка не має права керування транспортним засобом, а саме у посвідченні водія відсутня категорія „СЕ”, чим порушив вимоги п.2.1 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КпАП України.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді змінити в частині виключення вказівки щодо позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не порушував, а працівники поліції зупинили автомобіль безпідставно. 
Під час складення протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 передбачені законом права та обов`язки.
ОСОБА_1 являється кваліфікованим водієм категорій „В” та „С”, перебуває у цивільному шлюбі, його дружина на даний час перебуває у стані вагітності, а тому визначене суддею адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить здійснення ним трудової діяльності та позбавить його сім`ю засобів для існування.
Вислухавши захисника Слободянюка Р.О. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.
Висновок судді про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, є правильним, ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Диспозиція ч.5 ст.126 КпАП України передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно з п.2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.9 ст.15 Закону України „Про дорожній рух” №3353-XII від 30.06.1993 року право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.
Згідно з Положенням „Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема:
„С” - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);
„СЕ” - состави транспортних засобів з тягачем категорії „С”, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що отримував посвідчення водія з категорією „С”, однак право на керування транспортними засобами за категорію „Е” отримати не встиг.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом з причепом до нього, являючись особою, яка не має права керування транспортним засобом, а саме у посвідченні водія відсутня категорія „СЕ”.
Відповідно до довідки ст.інспектора відділення адмінпрактики БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Чаплянко С. від 14.11.2022 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія № НОМЕР_3 від 12.07.2017 року (категорія „В” та „С”). 
Відповідно до рапорту інспектора взводу №2 роти №4 БПП у м.Кременчук УПП у Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Обертаса Р., 13.11.022 року під час несення служби було зупинено вантажний автомобіль „Камаз 45143-01-15”, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом до нього „CSАП8352”, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Під час перевірки особи водія, було встановлено, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Так, постановою (серія ЕАР №612237) від 04.11.2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.
Викладені обставини свідчать про те, що водій  ОСОБА_1  повторно протягом року керував вантажним транспортним засобом із причепом (состав транспортного засобу з тягачем) за відсутності категорії „СЕ”, тобто являючись особою, яка не має права керування транспортним засобом.
Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, є повністю доведеною.
Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України, під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було. 
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КпАП України та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі. Від будь-яких пояснень з приводу обставин правопорушення ОСОБА_1 відмовився.
Доводи апелянта про суворість накладеного адміністративного стягнення є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Положеннями ч.2 ст.30 цього ж Кодексу визначено, що позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Санкція ч.5 ст.126 КпАП України передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Вказані вимоги Закону суддею першої інстанції дотримано в повному обсязі, стягнення накладено у відповідності з приписами ст.33 КпАП України,  у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.
Крім того, адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КпАП України, є одним з найбільш тяжких порушень у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій, який не має права керування транспортним засобом, є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху – водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Таким чином, вважаю, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.5 ст.126 КпАП України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
       Враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Слободянюка Р.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 22 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя                                   Л.В. Нізельковська