ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/5968/22	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 ,
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (головуючий суддя Калашник Ю.В.) 
у справі № 280/5968/22
за позовом ОСОБА_1 ,   
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -                                                     
                                                        ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії позивачці без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки;
зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачці пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки з 13.09.2022, із урахуванням різниці, що вже була виплачена;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки;
зобов`язати відповідача виплатити позивачці грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.01.2006 позивачці призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а 13.09.2022 позивачка звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію за віком призначено із застосуванням середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки. При призначенні пенсії за віком відповідачем безпідставно  взято зазначений показник за 2014-2016 роки, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія повинна розраховуватись із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки. Також, позивачка вважає, що Пенсійним фондом протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки пенсію за вислугу років позивачка не отримувала. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки з 13.09.2022, із урахуванням різниці, що вже виплачена. 
В частині вимог щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачці відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникає у особи, зокрема, за умови неотримання особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії. Суд встановив, що у спірному випадку до призначення пенсії за віком позивачка була одержувачем пенсії за вислугу років, тому суд дійшов висновку, що вказані обставини позбавляють її права на отримання грошової допомоги у відповідності до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги  в частині відмови задовольнити. Скаржниця зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо отримання позивачкою до призначення пенсії за віком пенсії за вислугу років зроблені за відсутності належних доказів на підтвердження такого факту, а позивачкою такі обставини заперечуються. З цих підстав позивачка вказує на те, що оскільки призначена пенсія за вислугу років нею фактично не отримувалась, вона має право на призначення та виплату грошову допомогу на підставі п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмовлених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, тому  судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, з 01.11.2006 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту «е»  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення.
Статтею 7  Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Після призначення пенсії за вислугу років позивачка з 06.11.2006 була працевлаштована за професією,  що дає право на призначення пенсії за вислугу років.
13.09.2022 після досягнення віку 60 років позивачка подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просила перерахувати пенсію у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, а саме: пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV. 
Згідно вказаної заяви пенсійним органом переведено позивачку на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону № 1058-ІV з 13.09.2022. 
На запит представника позивачки з приводу виплати  грошової допомоги при виході на пенсію за віком у розмірі 10 місячних пенсій на день призначення пенсії за віком відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,  відповідач листом від 27.09.2022 повідомив  про відсутність підстав для виплати такої допомоги.
Відповідач послався та те, що позивачці з 01.11.2006  призначена пенсія за вислугу років, але, враховуючи, що після призначення пенсії ОСОБА_1 з 06.11.2006 почала працювати за спеціальністю, виплата пенсії була призупинена. За період з 01.11.2006 по 05.11.2006 пенсія за вислугу років у розмірі 64,80 грн. перерахована ОСОБА_1 у грудні 2006 року через поштове відділення, що підтверджено довідкою про розмір нарахованої пенсії за вислугу років відділу опрацювання пенсійної документації №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.11.2022. 
Для отримання відомостей щодо отримання (неотримання) ОСОБА_1 пенсії за вислугу років через поштове відділення пенсійним фондом запропоновано звернутись до Запорізької  дирекції АТ «Укрпошта».
З огляду на фактичні обставини  справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання спірної допомоги, зазначає таке. 
Відповідно до ч.1 п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого  статтею 26  цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55  Закону України  «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.
Пунктом 5 Порядку № 1191 передбачено, що грошова  допомога  надається  особам,  яким  починаючи   з 1 жовтня  2011  р.  призначається  пенсія  за  віком відповідно до  Закону  України   «Про   загальнообов`язкове   державне   пенсійне страхування»  та  які на день досягнення пенсійного віку,  передбаченого  статтею  26  зазначеного Закону, працювали  в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах,  робота на яких  дає  право  на  призначення пенсії  за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,   і  мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах,  а також якщо вони до цього не отримували  будь-яку пенсію. 
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
В результаті аналізу наведеного вище регулювання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем із вичерпним переліком вимог, а саме: наявність у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до  Закону № 1058  будь-якого іншого виду пенсії. 
У цій справі спірним є питання наявності у позивачки права на отримання означеної вище допомоги з огляду на факт призначення їй попередньо пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині,  суд першої інстанції встановив, що позивачці раніше призначалася (з 01.11.2006) та виплачувалась пенсія за вислугу років на підставі  Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому дійшов висновку, що під час призначення пенсії за віком у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1  розділу XV Закону № 1058-ІV.
Втім, встановлений судом першої інстанції  факт виплати позивачці призначеної їй пенсії за вислугу років в розмірі 64,80 грн. за період з 01.11.2006 по 05.11.2006 позивачкою заперечується. 
Дослідивши наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції погоджується з позивачкою про не доведення відповідачем факту отримання позивачкою пенсії за вислугу років, по що вказує відповідач.  
Порядок виплати пенсій підприємствами поштового зв`язку до 17.07.2009 визначався Інструкцією про  порядок  організації  оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв`язку України, затвердженою спільним наказом Державного комітету зв`язку України,  Міністерства  праці  та соціальної політики України, Пенсійного фонду України 02.07.98 № 101/123/67 (зареєстровано в Міністерстві  юстиції України 09.08.1998 за №494/2934). 
Відповідно до п.2 цієї Інструкції виплата пенсій здійснюється за відомостями за формою  В1-М 
(додаток 1), разовими дорученнями за формою В2-М (додатки 2,  3), поштовими  переказами (додаток  4). Для  виплати  пенсії  можуть використовуватися бланки поштових переказів, виготовлені на ЕОМ.
Виплата  пенсій  (допомоги  на   поховання)   провадиться листоношею  (оператором)  особисто одержувачу після звірення серії та номера пред`явленого паспорта з даними, зазначеними у відомості 
(разовому дорученні). За отримання грошей одержувач розписується у відомості (разовому дорученні) з проставленням дати  одержання,  а працівник  зв`язку  -  за здійснення оплати.  При оплаті пенсії за разовими дорученнями заповнюються також і відривні талони до цих 
доручень (п.38 Інструкції № 101/123/67).
Із відділень зв`язку оформлені належним чином  відомості, разові  доручення,  відривні  талони,  реєстри за формою В3-М (два  примірники),  звіт за формою В5-М (два  примірники)  і  реєстр  за 
формою  10-а  (один примірник) не пізніше 22 числа звітного місяця надсилаються поштамту (вузлу зв`язку) - п. 55 Інструкції № 101/123/67.
Після  перевірки  звітності  всіх  підприємств  поштового зв`язку, поштамтами  (вузлами  зв`язку)  складається  "Звіт  про виплату пенсії та  грошової  допомоги"  за  формою  57-а  в  трьох 
примірниках (додаток 19). Для заповнення  звіту за формою 57-а підбиваються підсумки з відповідних граф звітів  за  формою  В5-М (п.57 Інструкції № 101/123/67).
Відповідно до п.62 Інструкції № 101/123/67 після перевірки виплатної документації органи соціального захисту населення на всіх примірниках звіту за формою 57-а роблять  напис "Звіт перевірено,  належить до оплати_______грн._______коп." (сума цифрами і прописом) і завіряють  його  підписами  керівника, головного  бухгалтера  органу  соціального  захисту  населення в Центрах з нарахування і виплати пенсій та допомог – начальника операційного відділу, старшого спеціаліста) та печаткою. Один примірник звіту повертається до поштамту (вузла зв`язку), а другий примірник  надсилається до Пенсійного фонду,  третій залишається у справах органу соціального захисту населення.
Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, органи соціального  захисту  населення  надають органам Пенсійного фонду довідки за формою додатку 20 для проведення взаєморозрахунків із поштамтами  (вузлами  зв`язку),  в яких належна до оплати органами Пенсійного   фонду   сума   розшифровується   в   розрізі   джерел фінансування.
На даний час порядок виплати пенсій підприємствами поштового зв`язку визначено Інструкцією про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженою наказом від 28.04.2009 № 464/156 Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства праці та соціальної політики України, постановою правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 № 14-1 (зареєстровано в Міністерстві  юстиції України  2 липня 2009 р. за № 592/16608). 
Відповідно до п.5.3 вказаної Інструкції виплата пенсій, соціальних допомог провадиться працівником зв`язку особисто одержувачу  після  звірення  даних пред`явленого паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, з даними, зазначеними органом  Пенсійного фонду,  органом праці та соціального захисту населення у відомості за формою В1-М (разовому дорученні за формами В2-М та В3-М).  За отримання грошей одержувач розписується у відомості за формою  В1-М  (разовому  дорученні  за формами  В2-М  та  В3-М) і проставляє дату одержання,  а працівник зв`язку розписується за здійснення виплати.
У разі   виплати   пенсій,  соціальних  допомог  за  разовими дорученнями за формами В2-М та В3-М заповнюються також і  відривні талони до цих доручень.
Виходячи із законодавчо встановленого порядку виплати пенсії підприємствами поштового зв`язку, суд апеляційної інстанції не погоджується з судом першої інстанції, що подана відповідачем довідка від 07.11.2022 є належним та допустимим доказом в розумінні ст.73, 74 КАС України. Належні докази на підтвердження виплати позивачці пенсії за вислугу років в розмірі 64,80 грн. відповідачем, як того вимагає ч.2 ст.77 КАС України, не подані. 
Таким чином, фактичні обставини свідчать, що  за заявою позивачки їй з 01.11.2006 призначена пенсія за вислугу років, яка відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» фактично нею не отримувалась. Докази на підтвердження факту виплати позивачці призначеної йому пенсії за вислугу років, на який посилався відповідач і з яким погодився суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні.  Доводи, наведені скаржником в апеляційній заяві з цього приводу, відповідачем не спростовані, відтак твердження відповідача, що позивачем отримувалась пенсія за вислугу років,    не відповідає матеріалам справи.
Як зазначено вище, пункт 7-1  розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  пов`язує позбавлення права на отримання одноразової грошової допомоги з фактом отриманням особою будь-якої іншої пенсії до виходу на пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не з фактом призначення іншої пенсії.
За таких обставин, оскільки позивачка після призначення пенсії за вислугу років не отримувала цю пенсію, то відповідно до вимог п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV вона має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.
Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваної бездіяльності відповідача, яка полягає у  невиплати позивачці  грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню. 
Суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував  норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в його оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 280/5968/22 скасувати в частині відмовлених позовних вимог, прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.  
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки. 
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 280/5968/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко