ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/11847/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),   суддів:  Кругового О.О., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (суддя 1-ї інстанції Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі №160/11847/22 за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

08.08.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до  житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1  про визнання протиправним та скасування рішення об`єднаної житлової комісії при військовій частині НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 06.04.2021 року №2, про зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням у запас наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 14.06.2011 року № 357 відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 р. №2232-ХІІз   військової служби у запас за підпунктом «а» частини шостої (у зв`язку із закінченням строку контракту), з правом носіння військової форми одягу; зобов`язання житлову комісію поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку.
В обґрунтування позовних вимог  зазначив про протиправність оскарженого рішення, оскільки таке не відповідає приписам законодавства та не зважаючи на те, що був звільнений у запас у зв`язку  із закінченням контракту, має вислугу на військовій службі 20 років і більше, а отже зняттю його та членів сім`ї з квартирного обліку є протиправним.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 06.04.2021 року за №2, та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2021р. №185/НОД «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом від 06.04.2021 року №2» в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 .
В решті позовних вимог відмовлено. 
Відповідачем - ВЧ НОМЕР_1 , на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та  просить скасувати рішення суду та прийняти  нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом не враховано, що позивач звільнений з підстав  закінчення строку контракту, а отже не підпадає під визначені п. 19 Порядку №1081 підстави залишення на квартирному обліку.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у Збройних силах України у період з 01.08.1991 року по 05.08.2011 року, є учасником бойових дій, дані обставини, підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
З 21.12.1999 року позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 складом сім`ї із трьох осіб (витяг з протоколу №1 засідання житлової комісії від 19.01.2006 року), з 30.05.2005 року у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень (витяг з протоколу № 1 засідання житлової комісії від 19.01.2016 року).
28.04.2007 року відповідно до ордеру № НОМЕР_2 Гвардійської КЕЧ Міністерства оборони України позивач та члени його сім`ї (дружина та донька) отримали службове житло квартиру, загальною площею 30,87 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з народженням другої дитини в сім`ї позивача, 08.03.2007 року, позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 складом сім`ї із чотирьох осіб.
Наказом начальника Генерального штабу   Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.06.2011 року №357 (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас за частиною 6, пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту)   ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
На підставі вищезазначеного наказу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2011 року №166 (по стройовій частині) позивача з 05.08.2011 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України позивач не забезпечувався.
Відповідно до прийнятого житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення, оформленого протоколом від 06.04.2021 року №2, позивача зі складом сім`ї чотири особи було знято з квартирного обліку, у зв`язку зі звільненням з військової служби у зв`язку з закінченням строку дії контракту (підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №166 від 05.08.2011 року).
На підставі даного протоколу командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ від 20.04.2021 року №185/НОД, яким позивача зі складом сім`ї чотири   особи було знято з квартирного обліку у військовій частині.
Не погоджуючись з рішенням житлової комісії про зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку, звернувся до суду із вказаним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов частково, дійшов висновку, що спірне рішення прийнято не у відповідності до норм законодавства, проте в частині вимог про зобов`язання відповідача поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку відмовив у задоволенні  з огляду на їх передчасність, оскільки саме визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 є ефективним способом захисту порушеного права і призведе до відновлення стану, зокрема, перебування позивача на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , що існувало до прийняття відповідачем протиправного рішення про зняття позивача з квартирного обліку.
Позивачем рішення суду не оскаржено.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок № 1081).
Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік.
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.
Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.
Згідно абзацу 1 частини 9 статті 12 Закону № 2011-XII (в редакції станом на день винесення спірних рішень) військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування -у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку № 1081.
Разом з тим, дія частини 9 статті 12 Закону № 2011-XII безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Як свідчать встановлені обставини справи наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 14.06.2011 року №357 (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас за частиною 6, пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту)   ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
На момент звільнення позивача з військової служби його вислуга років у Збройних Силах України становила: календарна 19 років 10 місяців, пільгова 23 роки 07 місяців (а.с. 8).
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом від 06.04.2021 №2, позивача знято з квартирного обліку разом із сім`єю.
Пунктом 30 Порядку № 1081 передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі:
поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;
засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;
звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;
в інших випадках, передбачених законодавством.
Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі та в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081.
Пунктом 3 Порядку № 1081 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
На момент зарахування позивача на квартирний облік 19.01.2006 року (протоколу № 1 засідання житлової комісії від 19.01.2006) діяв наказ Міністерства оборони України від 03.02.1995 № 20 "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України" (втратив чинність 10.11.2006), згідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.
Також, відповідно до 4. розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Відповідно п.22 розділу V вказаної Інструкції, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Наявності таких підстав судом не встановлено.
Отже, наведені норми цієї Інструкції також передбачали підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25.03.2019 у справі № 359/2295/17 (провадження № 61-10403св18); від 08.04.2020 у справі № 683/2197/18 (провадження № 61-14634св19); від 20.05.2019 у справі № 487/6514/17 (провадження № 61-46148св18).
Вказане узгоджується також із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 752/5881/15-ц (провадження №14-169цс18), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років.
Оскільки вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність у відповідача правових підстав для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 .
Висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року в адміністративній справі №160/11847/22 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник